114 



Tromsø Museums Aarsliefter 15. 1892. 



stennæs, der overho vedet er en udraærket lokalitet, 



dog 



■ 



fandt jeg den også talrig i 1883 på de med Vaccinktm og 

 Cornus klædte skråninger i nren på den nordre afhældning, 

 idet den følger Vaccinhim nden særlig hensyn til terrænet 

 forresten, om den end må siges at være en karakterform 

 for de arktiske myrsumpe. Påfaldende nok er den ikke no- 

 teret fra de første 6 år, .'^enere er den temmelig regelmæs- 

 sig observeret, tidligst 18 jani (18S3), senest 2 augnst 1884 

 i fleine eksplr. på Præstvandsmyren. 



Udbredelsen strækker sig over hele området fra Salt- 

 dalen til Sydvaranger, 



Med en så broget farvetegning er F, hipunctana til- 

 bøielig til at variere, iiden at jeg dog endnu har mødt sær- 

 deles fremtrædende aberrationer. Mest foranderliirt er det 

 første hvide tværbånd på forvingerne, der begrænser basal- 

 feltet, hvilket varierer meget i bredde ; normalt er det ind- 

 knebetpåmfdten, knæbøiet, men på enkelte individer er det 

 jevnbredt og danner en mere regelmæssig bue med konvek- 

 siteten udåd. Størrelsen veksler frå 15 — 17 mm. 



i 

 J 



r^ 



i 



?^ 



1^ 



1 



90, Grapholitha sordidana Hb, 



Såvel på Tromsøen som over i Tromsdalen har jeg 

 fundet larven på Ålnns^ specielt var den ret almindelig i 

 1884, men jeg forsømte desværre at benytte denne gunstige 

 leilighed, og klækkede kun et enkelt eksplr. (hun) l5de au- 

 gust, som også Schøyen har havt til påsyn og erklæret for 

 en sordidana. 



Jeg må oprigtig tilstå, at det ikke vil lykkes mig at 

 holde denne art ud fra soJandriana L,, skjønt den ifølg*^ 



Wall 



skil 



les ved størrelse og andet vingesnit. Sådanne kjendemær- 

 ker tager sig så greie og simple ud på papiret, men nar 

 man bliver forelagt en række af mange størrelser og diver- 



■i 



L j 





