8 



-1^'ig. 43), ligesom ogsaa Eodliætten optraadto meget skarpt, og paa 

 det tydeligste viste sin Uafhængighed af Epidemis, ligesom ellers 

 hos Monokotylerne. 



Tavl. II, Fig. 45, viser det i den fuldmodne Frugt liggende 

 Embryo ndpræparoret; et stærkt forstørret Længdesnit gjennem 

 Eodspidsen (Tavl. II, Fig. 44) viser den indre Del af Eodliætten, 

 Epid.ermis, to Peribleminitialcr og to Plerominitialer, eller maaske, 

 i Overensstemmelse med hvad jeg har fremstillet for Ruppias Yod- 

 kommende, kun en Initialcelle for hver, da den anden kan være 

 dennes sidste Dattercelle. 



Naar Kimen spirer, gjenncmbryder den Frngten paa Siden 

 (Tavl. II, Fig. 46), hvor, som vi senere skulle se. Frugtskallen er 

 tyndest og svagest. Idet Kimen vokser, klemmer den sig lidt efter 

 lidt helt ud af Frugten. Cotyledonet, som i Frugten var to Gange 

 bøict, retter sig ligesom hos RupjAa helt ud, det første Blad 

 vokser frem (Tavl. II, Fig. 47), og nederst paa det hypokotyle Led 

 danner sig den charakteristiske Skive (Tavl. II, Fig. 48) med en 

 Mængde lange Eodhaar, som kan holde Embryoet fast, indtil Hoved- 



r 



roden faar udviklet sig og kan overtage sine Funktioner. 



Om Tydningen af de forskjellige Dele af ZannichelUa^ Kim 

 kan der ikke være Tvivl, dertil overensstommer den i Hovedsaffen 

 for godt mod Flertallet af Monokotyledoncrnc. 



Om Tydningen af Ruppia's Kim har der hersket do forskjel- 

 ligstc Meninger. 



Eichard^) har, saavidt jeg har kunnet linde, givet de første Af- 

 bildninger af Kimens Spiring, og anser den tykke nedre Del for Eod. 



Tre viranus 2) opponerer mod denne Eichards Opfatning, 

 han mener, at den er „Perisperm'^ hvormed den unge Hovedrod 

 er saa inderligt sammenvokset, saa den ikke kan udvikle sig videre : 

 „Da also die Hauptwurzel hier in . das Pcrisperm eingesenkt und 

 mit ihm verwachsen ist, so kan sie sich bei Keimen nicht ent- 



^) Eichard. Embryons, p. 247. 



'') Trevirauus. Entw. d. Embry., p. 10. 



