m^- 



t 



f 



11 



Irmisch"^) siger; „Die rruclitsclialo besteht nus zwei SGliichten: 

 die aussere a in Eig. 34 ist grtmlicli mid lost sicli, wenu die 

 l'niclito im "Wasser liegeu, friiher oder spater auf, ist aber bis- 

 weilen nocli bci dor Kcimung vorbanden; die innere h ist scbwarz- 



brauu und bolzig.''* 



Et Tværsnit gjennem Biipjrlas l'rugt bar et elliptisk Ud- 

 seende (Tavl. I j Fig. 29), og bar omtrent i liver af Ellipsens 

 Brændpunkter en temmelig reduceret Karstræng, som i ung Tilstand 

 er afbildet Tavbl, Eig. 30. Paa Siderne er Frngtskallen tyndere 

 og bcstaar af 6 Cellelag (Tavl. I, Eig. 31, 32). Epidermis er stor- 

 cellet mod en Mængde garvesyreholdige Celler; derindenfor kommer 

 to Cellelag, som altid forblive tyndvæggede og i den modne Frugt 

 (Tavl I, Fig. 32) ere aldeles fuldstoppede med Stivelseskorn, lige- 

 som ogsaa Epidermiscellerne bave en Del Stivelse om end langtfra 

 saa meget, som do indenfor liggende. Inderst komme 3 Lag af 

 Stencellcr. . 



Rupirias Frugter maa vistnok udbredes ved Dyr (Vandfugle 

 og maasko Fiske); den i Frugtskallens ydre Lag forekommend 

 Stivelse tjener da disse til Næring, medens det baarde Stencellelag 



beskytter Kimen. 



Naar Kimen spirer, brister Skallen paa Siderne, og et tre- 







kantot Stykke sprænges af (Tavl. I, Fig. 27); gjennem den derved 

 fromkomne Aabning træder Cotyledonet med Stanunospidsen frem. 



Frugtvæggens Bygning bos ZannkhelUa ligner i bøi Grad 

 Euppias , men de ydre lose Cellokig ere mægtigere (Tavl. II, 

 Fig. 49); og der er kun én Karstræng (Tavl. II, Fig. 49, 50), 

 nemlig paa Frugtens Kygside, don anden er kun antydet ved. at 

 Stencellerne ere mægtigere end paa Siderne af Frugten, livor de 

 kun bestaa af et eller to Cellekig. Stencellerne ere kun svagt for- 

 tykkede, og de ydre, tyndvæggede Celler bave ikke Stivelse som 

 bos Ruppia. 



Som Følge af, at Frugtens Yæg er saa svagt bygget paa Siderne, 

 bliver den sprængt lier, naar Kimen spirer (Tavl. li, Fig. 46). 



p. t. Berlin, Marts 1882. 



