u _ J^ 



>HH" — r-^— it^aH 



T 



ir 



15 



Om Pattedyrenes Tandskifte 



især med Hensyn til Tændernes Former 



Af 

 Herluf Winge, 



Forelae-t i Mødet don 10de Mtij 1882. 





is 





\ 





I 



(Hertil Tavle III). 



En lang ensformig Eække smaa omtrent kegledannede Tænder er 



den sædvanligste Form for Tandsættet i Over- og Underkjæ1:)en 

 lios lavere Hvirveldyr : Eisk , Padder og KrybdjT ; den er saa 

 almindelig udbredt, at der ikke kan tvivles om dens Tilstedeværelse 

 ogsaa hos de Dyr^ fra hvem Pattedyrene ere afledede. 



At Tænderne hos lavere Hvirveldyr sjelden blive mere udfor- 

 mede følger af, at Yexelvirkniugeu mellem Over- og tinderkjæbcns 

 Tænder oftest kun er ringe. Hos mange staa Over- og Under- 

 kjæbens Tænder ikke i noget nærmere gjensidigt Forhold ; hos 

 dem, der ligne Pattedyrene raest^ slutte do mere eller mindre ind 

 mellem hverandre, naar Munden lukkes; de tjene kun til at gribe 

 eller bide, bruges ikke til egenlig Tygning. Til at bevæge Under- 

 kjæben mod Overkjæbcn or der ikke andre Muskler end Tinding- 

 muskel (w. temporalis) og Yingemuskel {m. pterygoideus) , der dog 

 ofte ere spaltede i fiere Dele ; en Kindmuskel {m. masseter-) , en 

 Muskel fra Kindbuen til Underkjæben, er ikke dannet ^). 



Typiske Pattedyr tygge deres Føde; Underkjæben bevæges 

 især op og ned, ligesom for, men løftes op med stOrre Kraft og 

 rokkes lidt frem og tilbage og til Siderne. Kjæbemusklerne have 



j 



) Denne og følgende Anmærkninger se S. 41 og flgd. 



L 



. I 



