41 





> 



Anmærkninger. 



^) p. 15. rorskjcllige af Kjæbomusklornc hos lavere HvirveldjT, f. Ex. 

 hos nogle Padder, kaldes ofte m. masseter; men de svare ikke til Patte- 

 dyrenes; de iidspriugo ikke paa Kindbuen, i det mindste ikke paa Kind- 

 benet elier endnu længere fremme. Hos nogle planteædende KrybdjT 

 (Dinosaurier) var der maaske(?) dannet en m. masseter. 



2) p. 16. Owen: Monogr. of the fossil Mammalia of the mesozoic 

 formations; Palæontographical Socicty, volume for 1870. 



3) p. 10. Marsh: Amor. Journ. Science and Arts, 3 ser., vol. XVIII, 

 1879; p. 215 & 16. 



*) p. 18. Kun i ganske enkelte Tilfælde udvikles do tre oprinde- 



ligste yderste Spidser paa Overkjæbekindtændcrno videre: den mellemste 



af dem delor sig i to, f. Ex. hos Perameles, Mygale; hos nogle af do 



! hoieste Hovdyr kunne de igjen optages og uddannes videre som ikke 



uvæsenlige Bestanddele af Kronen. 



Hos mange Dyr, der liolt eller næston helt have mistet de tre op- 

 rindelige yderste Spidser. paa de bagoste Overkjæbetænder (f. Ex. hos Stts, 

 Ursus, Lenmr), kan det se ud, som om disse Tænders yderste Spidser 

 svarede til Hovodspidserne (do oprindelige Spidser) paa de forreste; saa- 

 ledes har man ogsaa altid opfattet Forholdet. Men derved er man gaaet 

 helt glip af den klare Overensstemmelse 1) mellom de femspidsede øvre 

 og nedre Kindta^nder hos lavere staacnde Pattedyr, 2) mellem de forreste 

 og bagoste T;euder baade i Over- og Underkjæben hos lavere staaende 

 Pattedyr og 3) mellem Overkjæbetænderne hos lavere og hojero staaende 



Pattedyr. 



! ^) p. 18. De firspidsodo Over- og Underkjæbek indtænder have oliers 



i altid værot ansete for ensartede. 



] 



I Hos nogle uddøde Artiodactyler kan der udenfor don forreste eller 



!; den bageste af de to indre Spidser paa do lirspidsede Overkjæbek-indtændor 



^ være en mindre Spids, hvorved Kronen viser sig femspidsot; disse mindre 



Spidser ere for Storstedelen Levninger af den oprindelige enkelte Hæls 

 Rande, tildels Nydannelser (samtidig kunne de oprindeligste tre yderste 

 Spidser ofte spores). Af saadanne „filnllobigen Molaron" afleder blandt 

 andre Kowalevsky (Palæoutographica, Bd. 22, 1876; p. 265—06 og mange 

 andre Steder) Artiodactylernes sædvanlige hrspidsede øvre Kindtænder. 

 Disse „fiinfiobige" øvre Kindtænder maa ikke forvexles med de oprindelige 

 femspidsede. (Hos Perissodactyler kan der være en mindre Spids udenfor 



■j^ 



V ^"C-. —.- I T"" "iivi ^ii-_ _ 



