i 

 ^ 



57 



tandsættet og sammenligner dem med en overtallig Mælke ? - Kind- 



tand, dph, funden hos PJwca harhata.) 



Naar bortses fra de smaa 



Tænder, bliver Tandsættet i Undcrkjæben som bos Hycena; den bageste 

 store Kovtand , der tilsyneladende er don 7de , bliver 5te , ml, som sæd- 

 vanlig. I Overkj\æben derimod blive Porboldene mero indviklede. Den 

 6te øvre Kindtand, den store Kovtand, sidder, naar Munden er lukket, 

 lidt foran den store nedre Eovtand; naar ITnderkjæberovtanden er ml, 

 maa den i Overkjæbon være p4, som sædvanlig; paa samme Maade be- 

 stemmes do tre forreste øvre Kindtænder til at være p 1 — p S ; men den 

 4de bliver overtallig, er nærmest at betragte som en Gjentagelse af j^^S. 

 Der or dog ikke set nogen Mælketand til den store øvre Rovtand; men 

 det Mælketandsæt, man kjender for Overkjæben, er maaske ikke fuldstæn- 

 digt, eftersom det ikke indeholder nogen Tand med Form som Knude- 

 tand. Tandsættet bos Ilyæiiodon og Pterodon vildo efter denne Tydning 

 være : 



123.1.123B' 4(5) 



12 3 1 2 3 3' 3" 



12 3 1 2 3 4 4' 4" 



123.1.1234 5 ' 



Ros Cynohyamodoi (Tilbol: Ann. se. géol., tom. 7, 1876; pi. 23, 

 iig. 95 & 96; tom. 8, 1877; pp. 7—30, pi. 1 & 2, fig. 197—208. — Gaudry: 

 Encliainements du mondo animal, 1878; p. 20—22, Hg. 13—15), en uddød 

 Viverride(?), er der et noget lignende Forbold. Don bar i Underkjæben ' 

 7 Kindtænder; af dem er den 5to meget mindre end sine Omgivelser; de 

 andre Tænder ligne mange Yivorridors. 



Skjont man vel bar lagt Mæ,rkc til, at den 5te Kindtand i Over- 

 kjæben og den 5te og 6te i Underkjæben ikke passo til Omgivelserne, bar 

 man som oftest ikke lagt nogon Yægt derpaa og derfor maattct betragte 

 Hycenodon og Fterodon som meget mærkelige Former. 



Man har anset dem for Pungdyr, Slægtninge af Sarcophihts og 

 Thylacinus, eller for Overgangsformer mellem Pungdyr og Rov- 

 dyr, fordi de have „flere Rovtænder". Det eneste, hvori Hyrcnodon og 

 Pterodon kunde minde om Pungdyr, or Kindtændernes Række; men Lig- 

 heden gjældor ikke andre Pungdyr end Sarcopliilus og Thylacinus, nogle 

 af do mest kjødædonde Dasyurider, og er aldele,s ikke storre, end man 

 kunde vente at finde hos Dyr, dor bruge deres Tænder paa samme Maade. 

 Den lavere Type hos Sarcophilus og TJiylacinus er dog tydelig; deres 

 øvre bageste Kindtænder have endnu tydelige Spor af de oprindohge tre 

 yderste Spidser, der ere stærkt fremtrædende hos- andre Dasyurider, men 

 ior Størstedelen mangle hos Hyænodon og Pterodon som sædvanlig hos 

 Rovdyrene. (Ligheden mellem de kjødæ.dende Pungdyrs øvre Kindtænder 

 og Rovdyrenes øvro Rovtand er efter al Rimelighed kun tilsyneladende; 

 i Virkeligbeden ere Kronerne byggode paa meget forskjellig Maade.) At 

 Hyænodon og Pterodon ikke ere Dasyurider, overhovedet ikke PungdjT, 

 ses desuden klart af Fortændernes Tal, det fuldstændige Tandskifte, Under- 

 kjæbens Form, den langt tilbagegaaende Bengano, dot særskilte for amen 

 opticum (Leidy: Ext. mamm. Dakota etc; p, 49); heri, som i alt andet, 



