-""^/' 



61 



en overtallig' Tand, hvad der i alt Fald maa være Tilfældet, naar der i 

 Overkjæbou er 4 Bagkindtænder i,naar dor or 3 bredformode Tænder i 

 Over- og 4 i Underkjæbon kunde Forøgelsen mulig være sket ved, at dp4: 

 var bioven siddende); man kjcnder mange Exempler paa ovortalligo Tænder, 

 baade lios Hundo og andre Dyr (cf. blandt andro: Lecbe: Lnuds Univ. 

 Årsskr., tom. XII, 1875; Studier o. s. v,; p. 88. — Magitot: Traité des 

 anomalies du systeme dentaire^ 1877; pp. 85—106. — Saidertz; Om nogle 

 Anomalier i Sælernes Tandsæt; Vsk. Modd., 1877—78. — Ilensoi: Uebor 

 Honiologien nnd Varianten in den Zabnformcln einiger Sangcthiore; Mor- 

 pliol. Jahrb., Bd. 5, 1879. — Jeg bar selv en Muldvarp mod 5 Borkind- 

 tænder i don ene Underkjæboside og en Arvicola agrestis med en 8de 

 Kindtand i den ene Overkjæbeside, en lille Tand siddondo bag de 8 sæd- 

 vanlige, 5te^7de). 



* Umtacyon edax er en uddød Art, opstillet af Loidy (Contrib. 

 cxt. vertebr. fauna Western Territ; pp. 118—20, pi. 27, fig. 6— 10) , 

 ■ efter et Stykke af en Undérkjæbegron, der har indeholdt 8 Kind- 

 tænder, af hvilke knn A^h ere tilbage. „The jaw fragment agrees in 

 its form and proportions with the corresponding part in tho cxisting 

 fox. The teeth also, so far as they are proserved, are nearly like 



those of the lattor animal The third promolar is peculiar 



and perhaps anomalous — — — "; den or hrsidot, har tro Kødder, 

 en ydre og to indre, er presset tæt op mod den følgende Tand og er i 

 dot hole saa fremmod for sine Omgivelser, at dor ikke kan tvivles om, 

 at det virkelig er en overtallig misdannet Tand. .— „Without it, 

 the jaw would indicate a small canine animal" (p. 120), og dog regnes 

 Uintacyon for „probably marsupial" (p. 118). 



Hos Amphicy on findes undortideu i Undorkj'æben en lille 8de 



Kindtand. 



** Paa G-rund af Tiudingmusklorncs Svaghed hos Otocyon er 

 Rummet mellem Tindingkammene ovenpaa Hovedskallen storre end 

 hos do fleste andre Hunde. Deri ser Huxloy (1. c.) et lavt Mæu'ke. 

 Forholdet vilde være ganske det samme hos enhver Hund, der ikke 

 havde Brug for at bide med stor Kraft. 



Eovdyreno have on usædvanlig stærk m. digastricus, den Muskel, 

 der især tjener til at aabne Munden, idet den trækkor Underkjæhen 

 ned; Grunden til dens Styrke er rimeligvis den, at Rovdyrene ofte 

 maa anvende Kraft paa at frigjore deres TJnderkjæbe, naar de have 

 bidt Tænderne dybt ind i Kjød. Hos mange Rovdyr frembringer 

 m. digastricus en Udvæxt fra Underkjæ,bebenets nedre Rand, hvor 

 den fæster sig. Denne Udvæxt anser Huxloy for et lavt Mærke, 

 niaaske fordi den er stor hos Otocyon. Grunden til, at den er stor 

 bos Otocyon (hvis den iøvrigt hor er ganske den samme som ellers, 

 o: frembragt af m. digastricus), slvj(*nt Tænderne ere svage, er maaske 

 tildels, at m. digastricm har forandret Retning som Følge af Tromme- 

 hulens Opsvulmning; en Del af m. digastricus ligger under Tromme- 

 benet; oppustes Trommehulen, sænkes m. digastricus ned. Der er 



