74 



li 



r 



kærnerne i Epidenniscellerne, altsaa især de Celler, der have været 

 udsatte for Alkoholens Paavirkning-. 



I concentrcret Kali og Svovlsyre blive Krjstalloidcrne ufor- 

 andrede, selv efter en Opvarmning- eller længere Tids Henliggen i 

 Vædsken. 



Saltsyre bringer dem til at svulme svagt op, men opløser 

 dem ikke. I ^ Salpetersyre blive de bleggule , og Kanterne træde 

 lidt skarpere frem. De opløses hverken i kold eller varm Eddike- 

 .syrCj men de farves bleggule ved i længere Tid at ligge heri; der 

 sker en svag Sammentrækning, og Conturerne blive tydeligere. 



I Overosmiumsyre blive de lidt morkere, isæ>r gjælder det 

 baade Krystalloidernes og Cellekærneiiies Contnrer, der faa et 

 grynet Udseende. 



Alle disse Keaktiouer vise hovedsagelig det samme Resultat, 

 som det Eadlkofor kom til ved Undersøgelsen af Cellokærnekrystal" 

 loiderne hos Lathræa squæniaria^ efter at han først havde behandlet 

 dem med Alkohol; det maa derfor betragtes som hævet over al 

 Tvivl, at de krystallignendc Legemer i Cellekærnerne hos Pyrola- 

 ceerne maa anses for Krystalloider. 



Foruden de i Spiritus opbevarede Planter har jeg undersøgt 

 et tørret Eksemplar af Fyrola unijlora, og desuden levende Planter 

 af F. secimda, P. mhior og P. roiundtfoUa. 



Ilos P. uniflora viste Krj^stalloiderne sig meget tydelige og 

 skarp kantede, især efter i nogen Tid at have ligget i Glycerin, 

 som bringer dem til at svulme betydelig op. I fortyndet Kali 

 svulme de hurtig op og opløses efterhaanden. Eddikesyre bringer 

 dom ogsaa til at svulme op og opløser dem tilsidst; Krystalloiderne 

 ere dog temmelig resistente mod det sidstnævnte Reagens, men ved 

 en svag Opvarmning forsvinde de hurtig. Krystalloiderne hos 

 P, secunda farvedes stærk brunrøde af Alkannatinktur og brungule 

 af Jodtinktur, og de opløstes let i Yand og Glycerin. 



