1236 



TAM SVAN. CYGNUS OLOU. 



Om jagten å denna fogel finnas flere berättelser. Buvry 

 berättar om arabernas svanjagt följande. Svanarna hava, likasom 

 Pelikanerna, den vanan att samla sig på en sandbank över natten. 

 När det blivit alldeles mörkt, kryper jägaren på händer och fötter, 

 naken, men alldeles översmord med gyttja, till platsen, der foglarna 

 sova. När han kommer fogeln nära, griper han om halsen och 

 bryter den av. — Skinnet värderas högt av fransmännen, som 

 betala dem i första hand med 25 fr.; beredda gälla de minst 60 fr. 

 och användas till mattor, som läggas vid sängen. — Svanar, Gäss, 

 Pelikaner och Änder fångas även på krok med bröd eller kött till 

 bete; de fångas även med nät, men den af araberna mest om- 

 tyckta jagten är, att de nakna och översmorda med gyttja och med 

 krutet i turbanen samt gömda i vassen skjuta de foglar, som 

 komma flygande över dem. Sålunda kunna de tillbringa hela dagar. 

 Jagten i Ammebugten vid Kämpinge, anstäld d. I 1843, be- 

 skrives av Carl Rydén. Den anstäldes med 25 — 26 båtar, 59 

 togos levande, och 48 skötos. Jagten är även beskriven av greve 

 C. Beck-Friis. Der samlade sig på hösten ett stort antal under 

 ruggningstiden. De hålla sig om dagen ute på havet, mot aftonen 

 bege de sig in i viken och söka sin föda och stanna der till 

 dagningen. Jagten anställes omkring d. I, då de flesta rugga. 

 De söka undkomma genom att springa på vattnet; vanligen for- 

 dras endast 150 alnars rodd fÖr att taga Svanen levande, dock 

 längre tid ju mera pennorna äro utvuxna. Med en båt kunde man 

 taga 14 levande, under det en båt med en skicklig jägare hade 

 11 skjutna. Den tages levande med ett på en lång stång fästadt 

 tunnband, som kastas om halsen, eller med en båtshake. Skjutes 

 vanligen med varghagel, men lika väl vid jagt under ruggnings- 

 tiden, då Svanen springer på vattnet, med harhagel. Förr kunde 

 till och med 600 st. fångas; 1830 erhölls ingen, men under 4 år 



vid samma tid högst 175 st. Ofta ser man här på en gång ända 

 till 1000 st. Jagten är anslagen till landshövdingen i Malmö. Å 

 de levande avhugges yttersta leden av ena vingen. Vid Ekol- 

 sund, der Svanarna under lång tid njutit skydd, så att platsen 

 icke nu mera rymmer dem alla, anstäldes i början av september 

 1885 en jagt, i hvilken H. M. Konungen, Kronprinsarna av Sverige 

 och England m. fl. deltogo. Dervid fäldes 13 st, av hvilka stäl- 

 lets egare, herr hovjägmästar Seton, hade godheten ställa de flesta 

 till mitt förfogande, se ovan pag. 1228 — 29. Alla Svanarna voro 

 gamla foglar och av båda könen. De skötos från båt. 



I halvtamt tillstånd underhålles han i större eller mindre 

 antal i de flesta länder. Han fordrar för att trivas ett större 

 vatten med vassrika stränder, vid hvilka han kan bygga sitt bo 

 och utkläcka sina ägg^ hvilket icke lyckas inom hus såsom med 

 andra tama foglar. Ungar av vilda eller tama föräldrar infångas 

 vid 14 dagars ålder; den ena vingen stäckes. Det sker stundom 

 på det sätt, att man med en skarp kniptång krossar handleden 

 och ombinder stället hårdt med en becktråd eller messingstråd, 

 hvarefter den yttersta delen av vingen förtorkar och bortfaller. 

 Operationen sker utan blödning och är föga plågsam. Svanen 

 blir mycket tam, men under häcktiden försvarar hanen ivrigt 

 häckplatsen. Vid Haga hava länge underhållits några Svanar, 

 om hvilka Bellman sjöng: 



Stolt i sina rännlar höjes 

 Gungande den hvita Svan. 



KöHLER, 1733—1801, har utan tvivel sett Svanen, antagligen 

 denna art, i frihet: 



Hvad ser jag här? En slingrig fåra 

 Som nyss är plöjd av stolta Svan. 

 Jag här och der ser glada svärmar, 

 En tropp, som spridda molnet härmar, 



