OKÅttÅS. ANSEK CINKREUS. 



1243 



R. Holm, 1883. Är ej sällsynt och lär häcka vid Stensö udde, 

 O. Småland, Kramkr, H. v. Sydow, Tiselius. Häckade åtmin- 

 stone torr i Småland i Vernamo och Kavsjö. Från Jönköping- 

 skrevs d. ¥ 1878: På morgonen hade man här att betrakta ett skåde- 

 spel av ovanligare art, i det en skara Vildgäss — åskådare trodde 

 sig kunna beräkna den till närmare 1,000 — syntes flygande mot 

 norden, men strax på eftermiddagen tycktes åter, som man för- 

 modar, samma flock styra kosan mot söder, Post- och Inr. Tidn. 

 Nilsson fick [igg från en ö i Bolmen; under senare år infångades 

 ett par Gäss i trakten och höllos någon tid levande, men då- jag 

 sökte erhålla dem, hade de blivit slagtade eller bortfiugit, så att ar- 

 ten är obestämd. För övrigt har jag under lång tid försökt från 

 Småland erhålla Vildgäss, men förgäves. Enl. Nilssox häcka de på 

 Hallands Väderö. Kommer årligen omkring 14 dagar före mid- 

 sommar i stora skaror norr ifrån och fäller der vingpennorna: i 

 medlet av juli äro de nya utvuxna, hvarefter de snart åter draffa 

 bort. Ett eller två par liäcka på ön. Jagten, som endast lyckas 

 vid frisk bris, då man kan segla fatt Gässen, inbringar på en 

 sommar högst 38 st. De simma om dagarna långt ut i Kattegatt, 

 men hvarje natt gå de i land för att äta gräs. Förr skötos de 

 från skottkojor på de ställen, der de gingo i land, men numera 

 endast från båt. Någon gång träffas de så nära land, att de 

 kunna skrämmas upp på land och der dödas. Den ruggande Gåsen 

 dyker undan för skott, efter W. Brorström, 1871. Kommer till 

 Blekinge och Skåne i slutet av apr., slår sig, enl. Nilsson, 1858, 

 ned i kärr vid Ysanna och Åhus m. fl. ställen, som ej ligga långt 

 från kusten, para sig och kläcka der. I slutet av juni draga de 

 till Östersjön, der de rugga, Nilsson. Häckar hvarje år på små 

 holmar vid Nothamn, men elaka menniskor röva årligen hennes 

 ligg, Gadåmer, 1852. Vid Trolle-Ljungby iakttogs d. \ 1845 kl. 



10 f. m. en flock, flygande från SO., enligt samtidigt meddeL 

 av Gadämer. i trakten av V. Vram sällsynt, enl. LilljeborJg, 1845. 

 Vid Heckeberga drogo 'Vildgäss' söder ut de kalla dagarna d. t — ? 

 1882, Hamberg. Vid Lomma allmän under vår och höst, Åström, 

 1859; är mycket sällsynt vid Malmö och Trelleborg, ävenså vid 

 Ystad. En hane erhölls d. ''i 1879 vid Hammar; ett par hade 

 slagit ned bland tama Gäss vid en gård; förekommer höst och 

 vår i trakten av Ystad, men är, såsom nämnts, sällsvnt, enl. 

 meddel. av N. Bruzelius. 



Häckar årligen på Seeland vid insjöars stränder, såsom vid 

 Sorö, Gamö, i Jägersborg m. fl.; lägger vanligen 8— 12 agg, Teil- 

 MANN, 1823. Såsom flyttfogel vår och höst på kusterna, stannar nära 

 Nordsjön, om ej mycket sträng vinter inträffar. —Jagten även av 

 Vildgiess var i Danmark förr adelns rättighet, Bergen, 1556. En 

 tam Gås uppskattades till I skäppa korn, Ssellandsmaal, men en 

 fet till en skäppa = I tunna. Vid Pontoppidans tid, 1765, synes 

 den i mängd hava kommit till Laaland. — Häckar på Fyen, 

 Als och flere trakter, träffas ofta på flyttning, isynnerhet på Ama~ 

 ger, V. Jutlands kust. Limfjorden. Ruggar d. ^— V^ och kan icke 

 flyga till omkring d. ¥; skjutes här vid lugnt väder från båt. 

 Lägger 5—8 'ågg, som ruvas av honan 27—28 dygn och vaktas 

 noga av hanen, som icke lemnar familjen förr än ungarna äro 

 flj^gga. Infångad begagnas den såsom lockfogel vid gåsjagt. 



I Slesvig och Holstein häckar den under april— sept., och 

 är talrik, men i avtagande mängd; vid flyttningstid, isynnerhet 

 om hösten, talrikast, Rohweder. År 1876 regelbunden om som- 

 maren; bortflyttade d. ik vid Plensburg 1877 regelbunden på 

 flyttning; 1878 iakttagen under sommaren, Jahresb. Hon häckar i 

 Ö. Holstein och jagas från båt under augusti månad, då de gamla 

 rugga och de unga icke ännu äro flygga. De gamla dyka då med 



