SANGSVAN. CYGNUS MUSICtJS. 



1213 



visor: 'De Danskes Nederlag i Ditmarskcn' ocli 'Adelens Overmagt över Kong 



Kristian II', livilka synas mig hava hävt en och samma författare, liknas 



olika personer och folkklasser vid olika foglar. I den förra heter det om 



Ditmarskerna: 



Og der kom flyvende en Flok av Svaner, 



De stred under det f0rste Banner. 



De sloge uå deres Vinger brede. 



Saa dybt udi Dynd saa maate de tr8ede; 

 De danske HofmEend til Skade. 



Svanhvit, Alvitr och Alrun hade svanehamnar^ voro Svanemöar eller 

 Valkyrjor. — Svanarna förbytas i senare folksagor till Gäss, särskildt Vild- 

 gäss och hvita Ankor. — Svanen, ett vanligt namn och skylt å apotek, 

 beskrives med guldring om halsen, ridstövlar och med vingarna utsträckta till 

 flygt, ASBJ0RNSEN. — Angelo Poliziano, 1454 — 94, omtalar i 'Turnier Juli- 

 ans av Medici' Zeus' förvandling till Svan, Wolff. — Då Huss steg på bålet, 

 ropade han till sina fiender: 'I dag steken I en Gås; men hundra år här- 

 efter skall en Svan sjunga; honom skolen I icke hava makt att steka', 

 Afzelius. — Luther besjöngs av Ludvig Helmbold såsom en oövervinnelig 

 Svan, som ibland alla foglar icke har något svart: 



Inter omnes alites 

 Ml habens atri coloris. 



En anhängare av Melanchthon skrev ett skaldestycke, som började med 

 Svanens död: Synodus avium depingens miserum faciem ecclesise . . . : 



Ex quo Cygnus ovans flaventis ad albidos oram 

 Clauderet emeritos fatorum numine cursus. 



Struve, Cassel. 



Då Camoens beskriver konstellationerna, säger han 



Se Svanen dö i ljuva sångaryran. 



Luciad. N. LovÉN. 



Foglar na i Camoéns Luciad. 9, 24, äro Afrodites Svanar: 



För vagnen spännas foglarna, som sjunga 

 Sin dödssång re'n i livets friska lopp. 



Om Peleus' maka, Thetis, heter det, att hon, åtföljd av Nerei döttrar, 

 som en Svan gungade på vågorna. — Om Afrodites spann heter det vidare: 



Men sakta ned mot grönklädd äng ses sväva 

 Den lätta vagn med hvita Svanors spann. 



Sun de v all, Svensha foglarna; forts, af Kinherg, 1881-5. 



Och tygeln lemnas foglarna, hvars sånger 

 Begråtit Faethon väl tusen gånger. 



Långs utmed stranden Silversvanar sjunga. 

 Från grenen höres Filomelas svar; . . . 



Luciad. N. LoVÉN". 



Shakespeare häntyder i 'De muntra fruarna' på Svanen och Leda, och 



i 'Othello' säger Emilia: 



Hvad låg för mening i din sång, min fru? 



Lyss; kan du höra mig? Jag gör som Svanen, 



Jag dör i välljud: .... 



HAGBERa. 



I en sonett heter det: 



Men då ditt värde, vidt som oceanen, 

 Båd' stolta segel bär och minsta klut. 

 Så tör min slup, fast underlägsen Svanen, 

 På dina böljor käckt sig våga ut. 



Efter Nyblom. 

 I. OwEN har ett epigram: 



Gum me fata vocant, ad amoeni fluminis orans 

 Memoriens mcesto carmine solor olor. 



Thomas Mooee berättar i Irish Melodies en saga om Fionnuala, 

 Lir's dotter, som genom trolldom blivit förvandlad till Svan och irrade såsom 

 sådan omkring, ända till dess kyrkklockan först lät höra sig. 



When shall the Swan, ber death-note singing, 

 Sleep, vrith wings in darkness furPd? 



När skall Svanen med dödsljud klingande 

 Höja sin vinge till himmelsfärd. 



I 'Min harpa': 



Hvem kan då glädjens toner kalla, 



Min harpa, från en sträng lik din? 



Ej Lärkans muntra sånger skälla, 



När Svanen sövs i döden in. 



Nyblom. 



Om svansången påminner det, som säges om Zelikas sång i Lalla 



Kookh, att den var 



Lik dödskamptonerna av Näktergalen, 



I tävlingssång besegrad av rivalen. 



197 



