1212 



SÅNGSVAN. CYGNUS MUSICUS. 



rättas, att Julius Caesar en gång kom till en vacker dal, genomfluten av en 



bäck, på hvilken många Svanar simmade, och att han kallade stället efter 



Svanarna, det är Val des cygnes, Valenciennes, hvilken stad ännu har 



en Svan i sitt vapen, J. W. Wolff. 



Hos Geijer, Afzelius och Lénström m. fl. anföres Svanehvit såsom 



ett mansnamn; hvilket man ser av visan om Sven Svanehvit, hvaruti 



förekommer: 



Hvad kan vara hvitare än Svanen 1 



Och livem kan ropa högre än Tranan? 



hvarpå svaret lyder: 



Englarna äro hvitare än Svanen, 

 Och åskan ropar högre än Tranan. 



En prinsessa förvandlade sig till Svan och åter till jungfru. — Lén- 

 ström anför visor om 'De sju bröderna Simeon', och 'De sex Svanarna'. 

 Då Mord kom till Noatun, kvad han enl. Ynglingasagan: 



Ulfa pjtT Ulvars tjut 



mér })ötti illr vera Så styggt mig är 



hiå söngvi svan a, Mot Svanesång. 



I en visa om Habor och Skön Signild: 



Jag är van sova på svanedun, 

 Jag är ett konungabarn. 



I Gesters och Heidreks gåtor svarar den senare på en gåta: 



Hvita äro Svanarna, 

 Som vid öarna 

 I havet vistas 



Och bo bygga: 



Händer de ej hava, 



Ägg de värpa. 



Afzelius. 



[I förbigående bör nämnas, att svaret på en gåta bör vara Ripa, ej 

 Rapphöns, ef. Afzelius I 115.] 



Anm. Ofta vid ordagrann översättning är det fördelaktigt att använda S il vas 

 med eller utan alliterationer eller rim. 



S:t Cuthbert eller Cutber i England från 7:de seklet har en Svan 

 till attribut. Guénebault. — Gotfried av Bouillon såg, enligt en av Wolf 

 anförd gammal holländsk saga, utanför Jerusalem en Svan, hvilken flög 

 fyra gånger omkring honom och derefter satte sig på ett torn, genom hvil- 

 ket Gotfried inträngde i staden. — Detta skedde, såsom bekant, i första 

 hälvten av juli år 1099. Att en Svan skulle vid Jerusalem hava visat sig 

 i nämnda månad, och att han skulle hava slagit sig ned på ett torn är icke 



troligt; men sagan kan förklaras så, att Gotfried hade en vän i staden, som 

 utvisade platsen, der anfallet borde göras. 



Om Ledas ägg påminner Adelheid, som hade ett örnägg i sitt sköte, 

 hvilket hon utruvade och derur utkläckte en kärleksfull flicka. — De sista 

 förmaningarna Richilde erhöll av sin moder, kallas Svansång; likaså elvans. 

 Richilde var prydd med 'schwanenweissen Armen'. — Om Jutta heter det: 

 des Busens wogender Schwanenglanz kontrastirte . . . Staden Schwanenfeld 

 skall enl. sagan hava fått sitt namn efter en Schwanhilde, liksom en stad efter 

 Cygnus^ båda har man förmodligen ansett härstamma från Ledas ägg. Men 

 det säges även, att den förstnämnda staden hade sitt namn av Schwanenteich, 

 en damm i dess närhet, hvars vatten var beröm.dt såsom skönhetsmedel, 

 kraftigare än alla andra, och hvilket besöktes av Svanar. Ledas avkomlingar, 

 vanligen sköna kvinnor, som, en gång om året förvandlades till Svanar, 

 badade här och vunno derigenom evig skönhet och ungdom. Platsen så- 

 lunda betydligt att föredraga framför nyare tids badorter. Vorabend S:t 

 Albani kommo o Svanar från söder och slogo ned i vassen. — Svanhilda 

 hade för lång tid sedan förlorat sin slöja, i följd hvarav hon icke kunde 

 återtaga sin svangestalt. — Kallistes barm och armar voro svanhvita; när hon 

 återfått sin slöja, blev hon åter Svan. — Riddaren Bronkhorst hade i 

 gästrum sängkläder med elastista svanfjädrar, MusÄus. 



Uti en dansk visa 'Svend Bonved' hos Vedel och Sty finnes bland 

 andra ovannämnda gåta omtalad med följande ord: 



Hvo raaber h03ere end en Trane? 

 Og hvad er hvidere end en Svane? 

 hvarpå svaret lyder: 



Torden raaber li0jere end en Trane; 

 Og Englene er hvidere end en Svane. 



I den danska visan om 'Germand Gladens vend' begär han att få låna 

 sin moders Fjaedreham, hvartill hon svarar: 



Min Fjgedreham hsenger saa h0jt paa Krog, 



Alle de Fjsedre hsenge ned; . . . 



De Vinger de ere saa brede. 



De vorde saa vaade under Sky: 



Lever jeg mig till Sommerdag, 



Jeg läder mig virke en ny. 



Fjäderdrägten torde man hava förestält sig förfärdigad av svanfjädrar. 

 Momfru Svanelille' var Hellelilles dotter i visan 'Rosmer Havmand', och på 

 ett annat ställe i samma visa namnes 'Jomfru Svane'. Uti två danska 



