SANGSVAN. CYGNUS MUSTCUS. 



1211 



Hit hör Lohengrins talande Svan; den spående engel, som i Gudrun visar 

 sig såsom en simmande vild fogel, d. v. s. såsom Svan. De tre Svanar, som 

 Friedlef (Sa.xo p. 100) hör högt i luften under natten, hvilka spådde ho- 

 nom, läto falla en rungördel. På en bergsjö somnade en Svan, som i 

 näbbet höll en ring; om han låter den falla, förgås verlden. Alltså måste 

 denna Svan vara sjelva verldsordningens gudinna. Ursprungligen kunde 

 det endast finnas 2 eller 3 Valkyrjor, Muser, Horer, Sirener, m. fl. Men 

 av Muserna ökades antalet sedan den ursprungliga meningen gått förlorad. 

 Völuspd känner 6, HelgakviÖa 9, Grimnismål ännu flere valkyrjor. — 

 Urrymdens gudinna, liithyia, bär i sitt sköte verldsägget, tänktes derför 

 i fogel- eller g ås ge st alt. Det är den grekiska Verldsordningens gudinna, 

 Nemesis, som i gåsgestalt lägger ett ägg, hvarur Dioskurerna, de båda 

 inomverldens gudar, uppkommo. Hos Aeistofanes lägges samma ägg, som 

 återfinnes i nästan alla kosmogonier, av den mörkvingade natten, d. ä. 

 av Pacht-Ilithyia. 



Denna jättefogel är persernas Simrug, som undervisar och beskyddar 

 heroerna. 



Den profetiska Svanen eller Gåsen, Han sa, är den guldvingade fo- 

 gel, som i Indien förkunnar Damajan ti dess öde och Lohengrins 

 talande Svan 'ävensom den Gås, hvilken såsom Juno-Ilithyias heliga Gås 

 räddade Kapitolium'. På Greklands Muser växa ofta gåsfjädrar från midten 

 av pannan. Härom påminna Sirenerna, Harpyier, de Svangestaltade 'Grä- 

 erna', Egyptens gudinna i underverlden, spådoms- och döds-gudomligheten, 

 valkyrjornas svanklädnad, Preya, gudinnan Bertha med gåsfot, enligt sagan 

 Karl den stores moder. Gåsen var derför helgad Isis och således även 

 Juno, och en bild av Gås sattes på skeppet, emedan Isis förestod sjöfarten. 

 T me, sanningens och rättvisans gudinnor, togo vid domstolen över själarna 

 dessa emellan sig, och hieroglyfvingarna av Gås eller Svan, egna för alla rymdens 

 och ödets gudinnor, skyddade konungen Eamses' III:s tron i Thebe. Möj- 

 ligtvis härrör härifrån även den Strutsfjäder, som Me bär på huvudet. Fjä- 

 dern blev även såsom hieroglyf M. Herkyna, underjordens gudinna, lekte 

 i sin lund vid Lebadeia med Demeters dotter Kora och släppte dervid en 

 Gås, som hon höll i handen. Gåsen flydde i en djup håla, och då Her- 

 kyna drog henne fram derur, uppkom bäcken av samma namn. Vid bäc- 

 kens strand stod ett tempel, helgadt Herkyn, med en jungfrubild, bärande 

 en Gås. Gåsen är en symbol av ödets gudinna. Nemesis, Juno, Penelope, 

 germanernas Herke eller Bertha, Braun.] 



Alp t, Svanr, på isländska. Sön gr svan a, svansång. — Svansång om- 

 talas icke i Sämunds Edda, men väl på andra ställen i den isländska litteraturen. 



Snorre har: Fuglar 2 fsedaz i Urfjar brunni, {)eir heita Svanir 



oc af |)eim fuglum hefir komit {jat fuglakyn er sva heitir. Snorre, 

 Edda af Kask, 1818, 20. Dessa, liksom de båda svangestaltade Gräerna, 

 äro, enl. Braun, olika namn för de båda inomverlds-nornorna. 



I Kalevala, det gamla finska epos, är Svanen nämnd på flere ställen. 

 Dels efter Castrén, dels efter Schiefnbr må meddelas följande. 



Unser Werber ist bekleidet .... 

 wie die Schwäne in den Fliissen 

 wie das Wasserhulin am Ufer 

 Wie die Gänse auf den Zweigen. 

 Wandervögel im Gestruppe. 



Kalevala, SCHIEFNER, XXV 595. 



Då först giver jag min dotter, 

 Giver jag till brud dig jungfrun, 

 Om du^^flodens Svan har skjutit, 

 Starka fogeln uti strömmen 

 I Tuonis svarta flöde, 

 I den helga strömmens hvirvel. 



Efter SCHIEFNER. 



Castrén. 



Sände så att Svanen söka, 

 Att den helga fogeln fånga. 



Dödar så en mängd av Svanar 

 Och av Gäss en ymnig skara. 

 Dödar^ock en mängd av Svalor. 



Sina Höns uppfödde modern, 

 Så ock stora flocken Svanar, 

 Sätter Hönsen in på gården, 

 Uti floden sina Svanar. 



Efter Schiefner; Castrén har Duvor i stället för Höns, och för övrigt 

 äro de två sista versen olika. — Poren på fartyget susar såsom Svanar. 

 Kalevas Svan anser jag vara Sångsvan. Den synes någon gång hava hållits 

 tam och hava varit helig. Om svandrägt påminna de här först intagna 

 vers. Utom i de här anförda vers namnes Svan på några andra ställen 

 av mindre vigt. 



I nederländska sagor berättas, att Germana kallade sig Schwana efter 

 en Svan, som flög till henne och länge hölls tam. En Svan hade vägledt 

 VON Arkel på hans sjöresa, hvilket skulle hava skett år 690. — Det be- 



