1210 



SANGSVAN. CYGNUS MUSICUS. 



flyga Svanarna än framåt (spridande sig) än samlas de såsom Cakravaka- 

 paret, Anas casarca. Eegntiden inträflfar i juni till in i sept.; molnen och 

 'bortdragande flyttfoglar' bådade regntidens annalkande. 



Har Svanen lemnat sin maka, 



Som låg kusten midtemot. 



Efter Brändes, Lervognen. 



Ömt Svanens melodier 



Andas kval, der han med hvita roder 

 Simmar, kvider, på de silverfloder 

 Hvarur lotus' blommor, purpurröda, 

 Lika östersolens strålar glöda. 



Kalidasa, Vikrama och Urvasi, 4:de akt., TranÉR. 



Han sa med gyllene vingar omtalas. — I en liknelse säges: min pil 

 skiljer er 'som Svanen skiljer mjölk från vatten'. Svanen säges uppsuga 

 vattenliljans mjölklika saft. Schakuntala, Edgren. I Nala har Edgren: 



Satt och såg på dessa Svanar, 

 som med guld på mjuka vingar 

 vandrade omkring i lunden 

 och hans hand grep en utav dem. 

 Se, då talte luftens dotter, 

 fångad Svan så ömt till Nala . . . 



Svanarna flögo till Vidarbha, och Damajanti beundrade guldprydd Svan- 

 flock. — Svanens ord tända Damajantis hjertas låga för Nala. 



I en fabel, omtalad av Boltz, heter det, att en Korp och en Hansa 

 hade bon i ett fikonträd. En trött vandrare lade sig under trädet och som- 

 nade. Då solen träffade hans ansigte, utspände Hansa sina vingar och skänkte 

 honom åter skugga. — Berättelsen påminner om Storken, som beredde 

 skugga åt ungarna, men icke om någon Hansa. 



Att Hansa ofta hade en mystisk betydelse, torde kunna tagas för säkert, 

 ävensom molnen, som ofta liknas vid Svanar. Mystisk var hos Moses 'moln- 

 stoden', hvilken israeliterna följde i öknen, och hvilken väl var en rökpe- 

 lare, som följde molnens riktning, och då dessa följde vinden än åt ett, än åt ett 

 annat håll, blev vandringen så långvarig. Jemf. Keil, Bibi. Comm. 1 1878, 449. 



Även vattenfoglar i allmänhet nämnas. Att Hansa säges vara gyllene 

 kan vara poetiskt, liksom hos Horatius och Tegnér, att icke tala om ^oåo- 

 ådxxvXog ^ojV, den rosenfingrade morgonrodnaden, hos Homeros. De röda 

 molnen vid solens upp- och nedgång kunna liknas vid en i verkligheten 

 hvit fogel, och de ovan svarta åskmolnen vid en svartryggig. Att fogeln 



för övrigt säges vara hvit, hava vi funnit. Då Svanen vid Kaspiska havet om 

 vintern är talrik, liksom i vissa Himalayas vattendrag, samt träffas, om ock säl- 

 lan, i Indien, var den utan tvivel känd av de gamla indierna. Tills vidare 

 synes mig derför Hansa ganska väl kunna översättas med Svan. Likvisst 

 skulle detta namn kunna hava haft en vidsträcktare betydelse. Jag torde 

 endast få häntyda derpä, att Linné under slägtnamnet J/ias inbegrep Svan, 

 Gås och And. Nu vill man stundom tolka det såsom Plamingo. Då åter- 

 står icke annat än att anse Hansa vara liktydigt med Lamellwostres i vid- 

 sträckt betydelse. Då emellertid detta namn icke lämpar sig för framställ- 

 ningen rörande sanskritpoesien, kan av den, som icke av det föregående 

 blivit övertygad om, att Hansa är Svan, ordet Hansa, liksom flere andra, 

 införlivas med de europeiska språken. Då detta namn är förenadt med ett 

 annat, såsom i Kungshansa, kan detta betyda en särskild art. 



På assyriska monument synes man under senaste tid hava träffat 

 Sångsvan avbildad, W. Haughton, 1884, 



Ur de av Abu Temmam samlade äldsta arabiska folkdikterna eller Ha- 

 mäsa får jag efter EtJCKERTS översättning meddela, att i en hjeltedikt i 

 denna samling omnämnes 'Vatten dottern', en vattenfogel; slägt och art 

 obestämda. Aristoteles' tunga vattenfoglar synas hos araberna hava mot- 

 svarats av dem, som på ett ställe i Härnäsa omtalas: 



Svaga foglar hava stora kroppar; 

 ej så stor är Adelfalk, ej Gamen. 



Gharamyk är Svan hos Mohammed, som en gång bad Meckas gud- 

 innor Lat, Ozza och Manah, hvilka hade Gås- eller Svangestalt, vara hans 

 förespråkare hos Allah. Koran II, 17. Sprengel. — Gripen, Sparvhö- 

 ken, Korpen, Musen, Ormen voro helgade den grekiske Apollon, ävenså 

 Svanen. -— Ibland stjernbilderna synes Orfeus såsom Svanen. — Samma 

 stjernbild föreställer även Kyknos, som också är en inomverlds gud, 

 Braun. — Kyknos, Poseidons son, föddes i hemlighet, utsattes, fans av 

 fiskare och kallades Kyknos, emedan en Svan slog ned på honom, Hygin. m. fl. 



[Den tyske författaren Braun har på flere ställen omtalat Svanen. 

 Huvudinnehållet är följande. Egyptens Hator avbildas som fogel med men- 

 niskohuvud. Derav veta vi, hvarifrån nordens valkyrjor härstamma. Icke 

 alltid rida de med glänsande sköld, hjelm och spjut, utan de sväva även i 

 svandrägt sjungande över sina utvalda, såsom Kära eller Sväva över Helgi. 

 Såsom Svanar flyga de och avlägga på havsstranden svandrägten för att 

 bada och spinna lin. — Till de i svandrägt klädda valkyrjorna har man 

 hänfört de vattenkvinnor, som Hagen överraskade i Donau. Han tar deras 

 svandrägt och tvingar dem att spå, hvilket är en uppgift för ödets gudar. 



