SÅNGSVAN. CYGNUS MUSICUS. 



1205 



Theokritos. — Svanen, helgad Apollo, var musernas fogel för sin sångs 

 skull. Kallimachos har i hymnen till Delos: ApoUos Svanar sjungande här- 

 ligt lemna Meonien. Musernas foglar flyga tre och fyra gånger omkring 

 Delos. — Strymons Svanar nämnas av MoscHOS. — Man synes någon gång 

 hava ansett Svanens sång hän ty da på krigsfara, Poltbios. — Mera härlig 

 är dock en liten sång utav Svanen än Kajans skrik. Cikadan har starkare 

 läte än Svanen, Antipatros. 



Svanen sjunger vid Helikons vatten. Svanens svaga sång är bättre än 

 Tranornas starka skrik. Hur kan Svalan strida med Svanen? LUCRETIUS. 

 — Om våren uppstämma foglarna sin sång, Svanen vid flodens stränder 

 och Näktergalen i lunden. I striden med Örnen dukar Svanen under, 

 Meleofros. — ViRGiLius nämner Svanen på flere ställen. De hvita Svanarna 

 bland de flytande molnen sända långt bort Ijufliga toner ur sina långa hal- 

 sar. Dock säger han: hesa Svanar skrika på mångljudande kärren. Han, 

 liksom flere både förut och efteråt, liknar skalder vid Svanar, men sig sjelv 

 vid en kacklande Gås bland sjungande Svanar. — Ledas tvilling-ägg och 

 Veneris Svanar nämnas av Horatius, som häntyder derpå, att vinden under- 

 lättar Svanens flygt, en häntydan, som förtjenar uppmärksamhet: 



Starka vinden Svanen i Dirke lyfter 

 Alltid, Antoni, då han drar mot skyars 

 Höga trakter. 



De kallas pur pur- svanar, purpurei olores, ovanligt om hvita foglar. 

 Propertius har i sin elegi till skalden Lyncetjs följande vers: 



Mindre än de är du ej, ej giver sjungande Svanen 

 Efter för Gåsen i sång, hon har ej lärt sig musik. 



I Propertii 'Dröm' säger en gudinna — efter ansigtet att döma var det 

 Calliope — till honom: 



Nöjd du alltid dragé, dragen av snöhvita Svanar, 

 Följe dig icke i strid dån av en starkare häst. 



Det vill väl säga: egna din lyra åt erotiska, ej krigiska sånger, eller 

 möjligtvis åt sången, ej åt striden. — På Spanska halvön finnas här och der 

 sjöar, fulla av foglar: Svanar och dylika; ävensom många Trappar. Flo- 

 derna hysa Bävrar, men den spanska bävergällen var icke lika verksam 

 som den pontiska, Strabon. — För övrigt omtala de flesta här nedan 

 nämnda grekiska författare Svanens sång. 



OviDius beskriver huru Kyknos förvandlades till Svan. Den var modig. 

 Juno hade spann av Svanar, som drog henne genom rymden. Han hän- 



Sund ev all , Svenska foglarna; forts, af Kinherg, 1881-5, 



tyder derpå, att Svanen förr sjöng, men icke mer på skaldens tid. I en 

 liknelse heter det: liksom fordom begravningssånger sjöngos av döende 

 Svanen. — Berättelsen om Svanens sorgesång var enl. Plinii erfarenhet 

 falsk. — Till FiDENTiNUS, en plagiator, skriver Martialis: 



Så är den svarta Korpen löjlig, som irrande kommer 

 In på Kaystri stränder Ledas Svanar emellan. 



Nemesianus nämner Svanen vid Padus. Svanens fjädrar äro hvita så- 

 som den gamles hår. Han omnämner, efter Ovidius, detta vid Faethons 

 färd. - — Den fans vid Ister och Tanais; Svansång omtalas, Seneca. — Till 

 skönhetstävlingen på Ida föres Venus av Amor i Svanvagn; Svanarna voro 

 hvita, SiLius Italicus. — Ej endast skalderna berättade den gängse sagan, att 

 i synnerhet döende Svanar sjöngo mycket vackert, utan även andra för- 

 fattare. — DiON Chrysostomos omtalar bland annat Svanens sång. Likaså 

 DiOGENEiANOS. — Pausanias omtalar, att Sokrates såg under natten före den 

 dag, då Plato skulle bliva hans lärjunge, en Svan, som flög i hans famn. 

 Men Svanen tros stundom kunna sjunga vackert, emedan Ligyen hade en 

 tonkonstnär Kyknos till konung, hvilken efter döden, enl. Apollons vilja, 

 blev förvandlad till en Svan. Jag tror väl^ fortsätter Pausanias, att Li- 

 gyerna hade en musikkunnig konung, men att en menniska kan förvandlas 

 till fogel är icke troligt. I ett tempel hängde ett ägg, omveckladt med 

 bindor, hvilket enligt sägen Leda skulle hava födt. En svanhvit Örn nam- 

 nes. Pausanias. — Zeus förvandlade sig till en Svan och förföljde Nemesis, 

 som lade ett ägg, hvilket en herde fann på en äng och bar till Leda, som 

 förvarade det till dess det utkläcktes, och Helena såg dagen samt uppfost- 

 rades av Leda såsom hennes egen dotter, Apollodoros. — Kyknos störtade 

 sig i förtviflan i sjön Konope, ävenså hans maka Thyria, och båda blevo 

 enl. Apollons vilja förvandlade till foglar, hvarefter sjön fick namnet Svan- 

 sjön, och under utsädestiden visa sig der många Svanar, Antoninus Libe- 

 RALis. — En snyltgäst svor, att Timon sjöng vackrare än Svanarna. Då 

 Zeus hade förvandlat sig till Svan, förebrådde Juno honom derför. Venus 

 omtalar för Paris, att Helena var dotter av Leda och Svanen; hon var så 

 hvit som en Svan och så fin som en, hvilken fått sin föda i ett ägg. Bland 

 Elyseiska fältens härligheter namnes chor av Svanar, Svalor och Näkter- 

 galar. Vid Po sades man få höra svansång, men endast sällan visade sig 

 der några, och deras skrik berömmes icke, Lukianos. — Kyknos från Samia 

 var ett läkemedel, som användes vid behandling av ögonsjukdomar, Galenos. 

 — Man säger, att Svanen sjunger behagligt, emedan dess läte, arbetande sig 

 ut genom den långa och böjliga halsen nödvändigt måste giva många toner, 



ISIDOROS. 



196 



\ 



