1202 



SÅNGSVAN. CYGNUS MUSIC0S. 



Fiender: Den gamla fogeln säges kunna försvara sig mot 

 Havsörnen, som kan taga åtminstone de unga. Räven kan taga 

 den tama Svanen. Örnen säges förfölja den på dess flyttning, 

 och Räv och Varg skola angripa den på häckplatsen. 



Köttet ätes, de ungas anses utmärkt godt, Pallas. Det kokas 

 först i hö, hvarefter det ej smakar tranigt, Gadd. Det berömmes 

 av flere, Beröius. I England och Tyskland avdrager man hu- 

 den, i synnerhet av de unga lägges köttet i ättika, innan man 

 anrättar det. De gamlas kött säges vara segt och tranigt. Vid 

 försök har det dock visat sig, att om fogeln flås, späckas och 

 stekes i smör och med påspädning av mjölk, blir det utmärkt 

 och liknande på sådant sätt tillagad ung Tjäder. De unga fog- 

 larnas kött berömmes, men i synnerhet om de blivit infångade 

 och gödda. I flere trakter av Tyskland rökes bröstet såsom gås- 

 bröst och skall smaka väl. Fjäder, dun och skinn begagnas 

 såsom av C. olor. Fjädern värderas högt. Till bräm användes 

 skinnet med kvarsittande dun, sedan alla fjädrarna blivit bort- 

 plockade. Fjädrarna användas till plymer, pennorna till penslar. 

 Att den levande fogeln är en prydnad för vattendragen, är all- 

 mänt bekant. Omkring år 1840 gälde en levande Svan ej under 

 5 thaler, eller en dubbel Louisd'or, stundom dubbelt så mycket. 

 I Stockholm hos vildthandlare förekommer den sällan, och man 

 begär för en skjuten 8—9 kronor, men säljes någon gång för 6 

 kronor. 



Svanen anses icke förorsaka någon skada på fisket. 



Den låter tämja sig liksom C. olor. Unga eller vingskjutna 

 vänja sig lätt vid fångenskap. I Ryssland skall man hålla den 

 oftare än C. olor, och den fortplantar sig då även. Underhålles 

 ofta såsom husdjur, mest för stämmans skull, hvilken har en 'sil- 

 verklang'. Pallas säger även, att poeternas beskrivning om deras 



sång, då de äro nära döden, icke är alldeles ogrundad, emedan 

 de sårade vid den sista utandningen låta höra ljud liknande 

 sång. Flere gånger har det även hos oss lyckats att tämja Sång- 

 svanen. W. v. Wright hade länge två sådana. Dessa fälde 

 ving- och stjertpennorna endast hvartannat år och voro, under 

 den tid vingpennorna voro fälda, alldeles stumma. Angående 

 fällningen hade J. W. Geill en annan erfarenhet, meddelad uti 

 en uppsats, till hvilken jag får hänvisa, de Selys hade under 

 flere är ett par, som levde i frihet; de voro tamare än C. olor 

 och förtärde växter. Dess gång är snabb. Även om tämjningen 

 lyckats, flyttar den, om den kan, med vilda Svanar, som flytta 

 över. En under 2 år tam lyfte av sådan anledning och återkom 

 icke. Underhålles och har även fortplantat sig i flere zoologiska 

 trädgårdar, såsom i London. Ett par häckade 1809 vid Geinsheim 

 vid Rhen. 1^^ lades under en tam Gås, som dock åt upp det. 

 Många hanar äro ondsinta och angripa barn. 



Bastard med Anser cinereus omtalas av Fb. Cuviek och 

 v. Dkoste. E. v. Homeyer nämner även en bastard mellan C »m- 

 sicus och C. olor efter be Selys, som dock, enl. Naumannia 1856, 

 395, endast nämner bastarden mellan C. olor och C. immutabilis, 

 hvilken för övrigt ej kan få namn av bastard, då båda dessa 

 foglar tillhöra samma art. 



Ibland fjädrarna leva: 



Colpocephalum minutum och Metopeuron punctatum Rudow. 



luelvsmaskar: 



EcUnorhynchus polymorphus Brems., i tarmkanalen; Distomum ovatum 

 RuD., i bursa Fabricii; Twnia cequaUlis Rud.; T. Creplini Krabbe; ITonos^o- 

 mum alveatum Mbhlis; M. attenuatum Rud., och Notocyh triserialis Dies., 

 alla i tarmarna. 



