1198 



SÅNGSVAN. CYGNUS MUSICUS. 



synnerhet unga foglar om vintern ej sällsynta på Bodensjön och 

 Rhen; erhållen den ft 1861, i slutet av dec. 1864, Stölker. 

 Åren 1859 och 1864 flockar vid Bregenzerach i nov. 1860 vid Bo- 

 densjön, Bruhin, 1868. I Genévedalen oregelbunden på flyttning, 

 F.-Beåumont. 



I Böhmen sällsynt under höstflyttningen och om vintern, A. 

 Fritsch. Unga foglar träifade i jan. 1849 vid Ostrawitza och i 

 nov. 1851 vid Mistek; de förra utmerglade, de senare voro vid 

 godt hull och hade förtärt fisk och Grodor, Schwab, 1854. I 

 Bukowina och Galizien ofta om vår och vinter, erhållen i dec. 

 1838 på Sau, Zawadski. Erhållen nära Olmiitz d. ä 1864; vägde 

 17 skalp., längd 4' 5" wiener-mått, hade 33 vingp., 20 stjertp., 

 Jeitteles, 1865. 



Kommer till Cilli d. f, Laibach d. ¥ i medeltal; bortflyttade 

 från Laibach d. I; en gång från Kremsmiinster d. 5* och från 

 Cilli d. f8, K. Fritsch. Flyttar långs Donau, men stannar ej 

 länge i trakten av Wien, Kronprins Rudolf, Brehm. Träifad i 

 febr. 1855, 8 st. iakttagna, en erhölls d. ¥ samma år; d. ¥1845, 

 d. '5^ 1855, Gr. Marschall, v. Pelzeln. I febr. 1868 och 1871 

 7 st. i trakten av Salzburg, v. Tschusl Visar sig på sjöarna i 

 Tyrolen endast under stränga vintrar, Althammer. Vid flyttning 

 i Siebenbiirgen, Landbeck. Sällsynta gäster vid Hermannstadt; 

 visade sig hösten 1862 och våren 1864, Stetter. Upptages 

 bland Ungerns foglar av Kornhuber. I Transsylvanien säll- 

 syntare än C. olovy erhållen i okt. 1861; i Strelldalen, Danford, 

 Brown. 



I Oldenburg på flyttning temligen talrik; om vintern ej säll- 

 synt, Negelein, 1853; år 1878 regelbunden på flyttning; år 1879 

 i synnerhet under febr. och mars; under samma år och de när- 

 maste dessförinnan talrikare än förut; år 1881 d. 5* visade sig 



skaror om 2 — 300 st, av hvilka flere fäldes; en hane vägde 12,5 

 kg.; vid Jever voro de ännu d. f talrika, men vid Oldenburg 

 drogo de bort i slutet av febr., Jahresb. På Elbe iakttagen d. 

 I, PiSSLER, 1856. 



I Friesland under vintern vid sträng köld och på våren tal- 

 rik under flyttning vid kusten och å inre vattendrag, Albarda. 

 På Borkum sällsynt, visar sig endast om vintern, häckar ej, är 

 mycket skygg; ej iakttagen före medlet av okt. Under stränga 

 vintrar ej sällsynt på Ems. 



Fossila lemningar äro funna i England, A. M.-Edwards. 

 Få par häckade på Orkenöarna före 1795, Low. År 1848 hade 

 han icke häckat der på många år. Kommer till de yttre He- 

 briderna oftast i nov., stundom förr, i synnerhet efter ihållande 

 N. vind, flyttar bort i medlet av april. Enligt Saxby kommer 

 han i stora flockar i sept. och okt., hvilar endast kort tid, åter- 

 kommer i slutet av febr., men oftare i mars eller april på flytt- 

 ning norrut. Dresser. I Storbritannien den allmännaste arten; 

 besöker under vintern kusten och inre vattendrag. I Skotland regel- 

 bunden och talrik; torgföres stundom i Edinburgh, kallas H o o p e r och 

 Whistling-Swan. Ar vanligast vid stränga vintrar, såsom åren 

 1864 — 65, 1870 — 71. Visar sig vanligtvis i nov., och antalet ökas 

 i dec. till mars. Även Irland besökes under vintern; erhållen i 

 mars 1837, under den stränga vintern 1837—38 vid Dublin. I 

 jan. 14 st. iakttagna; under den stränga vintern 1849 — 50, i jan. 

 1841 och oftare, enl. Thompson, som anför om fogeln några vers 

 av Shelley. På Englands kuster om vintern i olika antal, mindre 

 talrik under milda vintrar än under kalla; mycket talrik vintern 

 1854—55; 20 st. erhöllos från Norfolks kust i jan. — mars;ävenså 

 1860—61, då inre vattendrag voro frusna, så att foglarna måste 

 hålla sig vid kusten, eller flyttade de längre söder ut. Kommo på 



