1268 



SÄDGÅS. ANSER SEGETUM. 



flytta stora flockar 'Gäss' vanligtvis under natten och mycket 

 högt, med stark kackling, Brooke. I Toscana, Savi. I trakten 

 av Pisa i stora flockar under vintern, Giglioli, 1865. På Sar- 

 dinien talrik om vintern; om dagen stå de i långa rader vid 

 Scaffa; derifrån flyga de på aftonen till sädesfälten, på hösten 

 göra de mycken skada, Salvadori. På Sardinien allmän om 

 vintern, Broke. På Malta mycket sällsynt, Schembri. På Si- 

 cilien under hösten mycket allmän på Lentini-sjön och närgrän- 

 sande träsk; uti provinserna Syracusa och Catania allmän; i trak- 

 ten av Messina under flyttning från början av hösten till april, 

 Malherbe. 



Vid Pirano 1880 på flyttning i dec. ej sällsynt. År 1881, utan 

 att arten namnes, men anses hava varit denna, omtalas, att vid 

 Pirano d. l^ en stor skara drog från SV.— NO. högt i luften vid 

 vackert och lugnt väder; vid Stadlhof, Jahresb. Talrik i Mace- 

 donien om vintern, Drummond. På kusterna av Epirus och Grek- 

 land, isynnerhet vid Petalä allmännast bland Gässen under vin- 

 tern. Ar bäst för bordet, Powys. Förekommer på öarna, Lin- 

 dermayer. På Cykladerna flyttfogel, Erhard, 1858. 



I Turkiet ej sällsynt, men mindre talrik än 'A. ferus\ Elwes, 

 Buckley. 



Flockar av Gäss drogo över Zebil, Mindre Asien, under vin- 

 tern, men så högt, att arten icke kunde bestämmas, Durnförd. 

 Omnämnes såsom iakttagen vid kusten av Palestina, Tristram. 



Omtalas från Marocco såsom talrik, Favier, Dresser; är 

 talrikare än A. cin. i Fezzara, Taczanowski, 1870. En erhållen 

 vid Temegin, Sahara, Tristram. 



Ej känd från Indien av Hume eller Dresser. Emellertid säger 

 OusTALET 1877, att den är 'allmän i Indien'? 



Allmän och torgföres i Kina, Swinhoe. Mellan Takoo och 



Peking; vid Amoys flodmynningar under vintern i oräkneliga 

 skaror. Alla flockar, som komma hit, synas tillhöra samma slag, 

 enl. Swinhoe, som beskrev fogeln och ansåg den för en särskild 

 varietet. Kommer i stor mängd till Kina och övervintrar der samt 

 är den talrikaste arten i slägtet. Under vårflyttningen slår den 

 sig ned inne i Peking, Oustalet. 



En stor och en mindre flock vid Hakodadi, Swinhoe; arten 

 osäker, Blakiston, Pryer. 



Baird omnämner den såsom sällsynt i N. Amerika, men upp- 

 giften har jag ej funnit bekräftad eller anförd av andra författare. 



Sädgåsen är särdeles skygg. Sällar sig till andra av samma 

 art, men icke ofta till andra arter af slägtet. Liknar i sitt lev- 

 nadssätt mycket andra arter. Hon springer snabbt. Flygten är 

 lätt och snabb med utsträckta vingar; den är vanligtvis låg, 

 men vid flyttning hög och riktad rakt framåt. Då hon simmar, 

 flyter hon högt på vattnet. Anses hava skarp syn och hörsel; 

 är mycket varsam. Lätet är skarpt, utgöres av trumpetlika toner, 

 som höras på mycket långt håll, och låter som 'taddadadat' eller 

 'kiak', 'kaiak'; hanens läte är starkare än honans. Dess föda ut- 

 göres av vegetabilier, isynnerhet gräs och säd. Föredrager korn 

 framför andra sädesslag, men förtär icke vicker. Rågbrodd upp- 

 sökes på vintern: dessutom åtskilliga slags rötter och på våren 

 uppspirande gräs av hvarjehanda slag, säd och rör. Med näbbet 

 gnager hon även gammal, murken ved. Sväljer även grus, som 

 träffas i muskelmagen. Förtär under vintern vid havskusten, 

 enl. v. Droste, strandväxter och vid ebb tång, Zostera. Om 

 dess fortplantning är föga att tillägga till hvad som redan 

 blivit omtaladt. Makarna synas vara hvarandra mycket tillgivna, 

 och i sydliga länder träffas de tidigt parvis. Fitzau berättar, att 

 d. ¥ vingsköts av en liten flock en hona. Hanen följde henne 



