SÄDGAS. ANSER SEGETUM. 



1271 



Palm, Finl. Fogl. II 1873, 328. Bodin, Zool. G. v. Berl. 1875, 20. 

 Eussow, Ornis 1880, 168. Bogd, Schal., J.f.O. 1880, 276. Nathus., 

 1. c. 345. 



Anser obscuriis, A. rufeseejis, A. platyurus L. Brehm, V. D. 1831, 837-39. 



Anser phcenicopus Barl., Pr. Z. S. VII 1839, 2. 



"? Anser j^alustris Am. Ann. N. H. 3 Ser. III 121. 



fAnser hrevirostris Thienem., Fortpfl. Vög. E. 1838, 25. 



Anser leuconyx be Selys, N-a 1856, 394.^ 



Anser segetum var. serrirostris Gould, Tacz., J.f.O. 1873, 108. 



Saatgans Baer, Bull. Scient. III 1838, 351. 



Skogsgås Cnatt,, Jägarf. Tidskr. 1868, 60. 



Säd gås Lagergren, 1. c. 1870, 13. 



Bastarder: A. seg. + A. cin,; A. seg. + A. cygnoides Bruch, Isis 1824,684. 



Anm. 'Anser arvensis Brehm' har blivit beskriven av flere såsom en 

 från A. seg. skild art, hvilken skulle igenkännas på följande kännetecken. 

 'Det svarta näbbet har mycket gult, stjerten har 8 par pennor. Längd 2' 9"— 3' 

 tyskt mått', enl. Brehm. Vingarna nå ej bakom stjertspetsen, och den skulle 

 vara något mindre än Sädgåsen. Man säger, att denna just är den, som fin- 

 nes i gkandinavien, hvilket nog är så, men denna lär väl få behålla sitt 

 äldsta namn, hvilket, såsom av det föregående synes, är det som här begag- 

 nats. -— Ehuru jag lika litet kan godkänna denna som mängden av Brehms 

 s. k. arter, får jag här meddela de uppgifter av någon vigt, som särskildt 

 under 'A. arv.' blivit av författarne anförda, isynnerhet som, i följd derav 

 att Naumann i detta fall gillade Brehms åsigt, mycken villrådighet upp- 

 kommit. — Naumann säger huvudsakligen följande: 



Den förekommer i N. och mellersta Tyskland överallt, der Sädgåsen 

 visar sig. I Anhalt ej sällsynt, men fåtaligare än Sädgåsen. I slutet av 

 oktober i flock om 30—40 st. De flyga vanligtvis för sig sjelva. Om 

 vintern vid Naumanns bostad visa sig sällan andra än denna, erhållen kort 

 före julafton 1840; visade sig vid tö omkring d. 2^0 1841. Vänjer sig snart 

 vid att leva som husdjur. Lever som andra Gäss av vegetabilier; lemnar 

 trakten endast då marken blir betäckt av snö; häckar ej i Tyskland. — 

 Flyttar derifrån om våren 1\ månad tidigare än Sädgåsen. Hanen fort- 

 plantar sig med tama Gäss och frambringar bastarder — hvilket 'icke' Säd- 

 gåsen gör. Bastarderna voro mörkare grå och hade svart nagel, men höllo 

 sig i tamt tillstånd skilda från Sädgåsen. Köttet är enl. Naumann smakligare 

 än Sädgåsens, men är av gamla foglar segt. — Häckar på Tamsö, Schrader, 

 1853; på flere ställen i Ostfinmarken, Sommerfelt, 1862. Ägg erhållna från 

 Muonio, Nathusius. På Jutlands vestkust den talrikaste arten på flyttning. 



Gåsjagt idkas, som ger god inkomst. Insaltas för vintern. — Drar i Östersjö- 

 provinserna nästan endast långs havskusten i medlet av oktober, sällsynt 

 vid Dorpat, Eussow, 1880. I Kaukasus, Boqdanow, Schalow. — I många 

 trakter af Tyskland i stor mängd; der de för längre tid slå sig ned i mängd, 

 anses de förorsaka ej ringa skada, B. v. Hometer. Kommer till Tysklands 

 kuster i okt., L. Brehm. På Neu-Bussin vid Eligen d. \l 1852 en flock 

 om 30 st., H. Schilling. Vid Danzig, Bock. I Mecklenburg erhållen d. 

 T(5» !§' rf. ii hvadan v. Preen trodde, att A. seg. här saknades. A. arv. 

 tillika med A. seg. vid djup snö våren 1853, var ej skild från 'A. cinereus\ 

 besöker säkert om vintern Mecklenburg, v. Muller. I Schwerin på flytt- 

 ning, v. Preen. Drog över Munsterlandet 1868 d. V^ Altum. I trakten 

 av Miihlheim vid Ehen, Euhl. I Eentendorf, L. Brehm. Näbbet mycket 

 kortare än intån, A. Fritsch. A. arv. och A. seg. flytta över Tatra, vid dim- 

 ma komma de stundom vilse, bliva utmattade, så att de kunna slås med 

 käppar, WoDZiCKi, 1853. — Underhölls i zool. trädgården i Berlin, Bodinus. 

 ['Vid flyttning lägger en efterföljande fogel huvudet på ryggen på en framför 

 flygande, många andra likaså'; flyga i vinkel om de äro många, annars på 

 linie, L. Brehm.] — ScHLEaEL har icke kunnat skilja den från A. seg.] mellan- 

 former finnas. Somliga liknade Naumanns beskrivning, och hans avbild- 

 ningar visade sig vara unga A. seg.\ förekommer ofta under flyttning i Neder- 

 länderna, ScHLEaEL. A. leuconyx är endast en tillfällig var. av A. arv., 

 DE Selys, 1856. Näbb svart med rödgul 'grund', ansigtsrand hvit hos äldre, 

 enl. Veiledn. i Zool. Have i Kjöbenhavn. A. seg.: näbb orangegult och 

 svart, fjäderklädnad ovan brun och svartbrun, undertill hvit, hos gamla med 

 fläckar, vingspets når minst till stjertspets. A. arv.: näbb överst med röd- 

 gul ring, nedtill bred, tänder omkring 24, nagel svart, fötter rödgula, klor 

 hornfärgade; häckar i Finland, Palmen. 



224. SPETSBERGSGÅS, Anser hrachyrhynchus Baillon. 



Pl. LXXXII, fig. L 



Näbb svart med röd ring mellan näsborrarna och den g-rå- 



svarta nageln, och med omkring 20 mindre, nedskjutande tänder på 



hvarje sida; fjäderklädnaden brun och grå; vingspetsarna nå 



bakom stjerten; fötter ljusröda. 



Anm. Hithörande figur är målad efter torrt exemplar. Färgen å både 

 näbb och fötter rättas efter hvad här uppgivits, och enl. en av M. v. 

 Wright målad och i Jägarf. Tidskr. 1866 meddelad avbildning. 



