1310 



BRÄMIN-AND. ANAS CASARCA. 



Naumann. Ar i Mongoliet mycket talrik, bor i branta berg och 

 skjutes aldrig, David; anses helig och är ej det minsta skygg, 

 Carl Both, 1879. I Kina om vintern talrik i inre vattendrag, 

 sällsynt vid kusten; träffad mellan Takoo och Peking, Swinhoe; 

 i Peking temligen allmän. Dresser. I Foochow stundom, före- 

 drager sött vatten. I Amoy allmän om vintern. Torgföres, men 

 sällan i Kina; träffas på Formosa, Swinhoe. 



Förekommer på Japan^ Siebold, Schlegel; avbildas å ja- 

 panska arbeten, Blakiston, Pryer. 



Hon håller sig mest på öppna platser med fri utsigt Liknar 

 till sitt levnadssätt mest A. tadorna^ men beter sig mera som en 

 Gås än en And. Dess gång liknar Gåsens. Deras ställning är 

 mera upprätt än andra Anders, och de hålla sig, åtminstone i zoo- 

 logiska trädgården i Hamburg, icke så mycket i vattnet som 

 andra Änder. I fritt tillstånd är hon skygg och vild och sällan 

 tillsammans med andra Änder. Kommer till sina nordligare häck- 

 ställen tidigt på våren, håller sig, enl. Moesghler, morgon och 

 afton i skaror på fälten och tillbringar dagen vid vatten. 



Lätet liknar det av A. tadorna eller ljudet av en trumpet, 

 eller låter det som 'gurr'. 



Födan utgöres mest av vegetabilier, gräs och säd, till någon 

 del även av fisk, grodor, maskar m. m. I fångenskap förtär hon 

 säd och andra ämnen likasom Gräsanden. 



Vanligtvis har hon sitt bo i ett högt träd, ofta 2—4 famnar 

 högt över marken, men även i hålor i jorden och i bergsskrevor, 

 derifrån de, enl. Pallas, föra ungarna i näbbet till vatten. Bo 

 stundom i hålor i marken och midt i ett sädesfält. Hanen hål- 

 ler sig i granskapet av den ruvande honan och varnar henne 

 vid påkommen fara. Boet har bädd av fogelns dun. 



Hos folk, såsom hos kalmukerna, som anse dem heliga, äro 



de icke skygga. Hon blir snart tam; efter en vecka äter hon ur 

 handen. De höllos stundom tama i Ryssland, men, om vingarna ej 

 voro stäckta, drogo de bort om hösten, hvilket ock hände med dem, 

 som 'Diva' Katarina H Augusta egde i sina trädgårdar. Till följd 

 av hennes 'nästan gudomliga mildhet', säger Pallas, även mot djur 

 och foglar, brukade hon icke tillåta, att vingarna stäcktes på hennes 

 utländska foglar. I tamt tillstånd i Turkiet och Egypten, i Kairo 

 talrik, Antinori, 1864. Fortplantar sig i zoologiska trädgården i 

 London; erhöll 4 ungar. Hålles i tamt tillstånd i Holland, Schle- 

 GEL, fortplantades 1868 i zool. trädg. i Rotterdam, ävenså i Dres- 

 den och Hamburg. -— Fortplantningen av Änder och Gäss lyckas 

 bäst vid rikligt grönfoder. — Parasiter okända. 



Dess kött har olika bedömdts. Pallas ansåg det vara godt; 

 enl. andra har det vidrig smak och är utomordentligt fett, 



Tjakraväki Kalidasa, Vikr. öfv. Beegst., 1846, 67, 108; Megaduta, öfv. 

 Bdgren, Molnbudet 35. Etc. 



Anas casarca L., S.N. XH Tom. III 1768, App. 224. S. G. Gm., Reise II 1774, 

 182. Gm., L., S.N. 1788, 511. Lath., Ind. II 1790, 841. Lath., B., 

 III II 1798, 397; IV ii 1812, 506. Moeschl., N-a 1853, 28-9. C. A. 

 Wright, Ibis 1864, 42, 155. Bod., Z. G. v. Berl. 1875, 28. 



Anas erytliTocephala S. G. Gm., Eeise I 1770, 71; N. Comm. Petr. XV 1771, 465. 



Anas riitila Fall., N. Comm. Petr. XIV i, 1770, 579; Zoogr. II 1811, 239. 

 Berg., Tal. 1787, 19. Mey., W., Tasch. II 1810, 532. Temm., Man, ed. 1, 

 1815, 535; ed. 2, (1820) 832; IV 1840, 531. Schinz, Eur. Fn. I 1840, 

 404. Naum., V. D. XI 1842, 564. Lande, Isis 1842, 201. Kj^rb., N-a 

 1850, 3 H, 53; Danm. Fugl. 1852, 364. Jack., J.f.O. 1855, 406. v. Midd., 

 Isep. 1855, 79. v. MtJLL., J.f.O. 1856, 232. Bald., N-a 1858, 134-6. 

 Nilss, Fn. II 1858, 418. Finsch, J.f.O. 1859, 386; Ibis 1877, 54. KrIjp., 

 J.f.O. 1862, 317; Momms. Gr. Jaliresz. Ill 1875,289. Rådde, SO. Sib. 

 1863, 23, 361. Rep. Zool. Soc. 1864; Z. G. 1864, 228. Schleg., Mus. Ans. 

 1866, 66. Noll, Z. G. 1867, 342. Palm., Finl. Fogl. II 1873, 371. 

 Sey., J.f.O. 1874, 418; Ibis 1876, 419. Sint., J.f.O. 1877, 68. v. Prsche- 

 WALSKi, Reise, ed. Kohn, 1881, 444. 



Kasarka, die kleine, Lepech., Reise II 1775, 183. 



A7tser casarca Vieill., N. Diet. H. N. XXIII, 1818, 341. 



