1316 



GSAVAND. ANAS TADOKNA. 



någon gång hava visat sig i skärgården, men är knappt kand av 

 sjelskyttarna, och uppgift om något häckande par i trakten av 

 Norrköping har icke erhållits, enl. meddel. av LuNDBORa. Gamla 

 och unga erhöllos vid Väder-öarna och Koster d. ¥ — ¥ 1837, enl. en 

 samtidig förteckning, se ovan. I N. Bohuslän ej sällsynt, häckar, 

 kallas RinzgåSj Cederström: är i detta län allmän, 1842 iakt- 

 togos de första d. ¥, 1843 d. ¥, 1845 d. ¥, 1847 d. ¥, 1848 d. ¥; 

 häckar i stenmalar, stundom långt från stranden. Hanen överger 

 ej honan, förr än ungarna äro halvvuxna. Stannar till sept., säl- 

 lan ^es någon i okt. Intagna ungar bliva mycket tama, M. v. 

 Wright, 1851; är temiigen vanlig, häckar i träd, men vanligtvis 

 i jord på skär bland stenrös, lägger 16 'ågg^ enl. meddel. av 

 KoLTHOFF. Häckar på Dorasö och Gåsö, Malm. 



Omtalas från Gotland först av Linné d. ^i 1741, kallades då 

 Jugås, nu Ljaugas, Säve. Häckar der, Andrée, talrikt, Kolmo- 

 din; på klipporna, under stenar och i klipphålor; på Lilla Karlsö d. k 

 funnos bo och 6 friska ägg 8 fot in i klippan; är vid boet skygg, 

 flyger oroligt utom skotthåll; på Skeneholmen 8 — 10 fot in i jor- 

 den; boen hava bädd av egna fjädrar och dun, Holtz. Bo med 

 6 'ågg träffades d. V 1867 i en gammal bakugn IV2 mil N. om 

 Borgholm; vid Ottenby d. f mycket allmän; både i gamla ekar 

 och i rävlyor; i slutet av juli sågos 3 — 400 st. långs kusten, 



o 



alla i ruggning, Meves, 1867. År 1880—81 dogo många av 'svält'; 

 år 1883 heter det, att hon häckar, men är ej talrik; i Oja prest- 

 gård häckar årligen ett par i foderladan, i hvilken hon flyger 

 in genom ett hål på gaveln; bor högt uppe under halmtaket. Så 

 snart ungarna äro utkläckta, försvinner modern med dessa. Fo- 

 gelns dun anses av lika värde med Ejderns. På Stora Karlson 

 temiigen talrik; bor ofta nära Ejdern, stundom djupt i jorden, 

 eller under fiskarbodar, broar och andra ställen. Skall vara ätbar, 



men är icke smaklig, R. Horn. Häckar allmänt vid stranden, på 

 ställen inne vid kusten, der hon ligger tryggt; iakttagen vid Visby 

 d. ¥ 1882, enl. meddel av G. Stenström. De äldre kvarstanna 

 ofta året om. Flytta de, är det på kort tid; har 'ågg i andra 

 hälften av maj och början av juni, enl. meddel. av W. Wöhler, 

 som haft tama Jugäss, hvilka trivdes väl tillsammans med vanliga 

 tama. 



Häckar talrikt på Jungfrun och på flere ställen vid Kalmar, 

 Westerlund. Erhölls på Öland d. ¥ 1878, enl. meddel. av Kolt- 

 HOFF. I Ö. Smålands skärgård sällsynt, häckar sparsamt, Tise- 

 Lius, 1868. förhållen i Blekinge enl. meddel av G. G. Rääf. 



Kom till NÖ. Skåne under åren 1844-52 d. \'— ¥, Gadamer. 

 Erhållen vid Trolle-Ljungby d. ¥ 1845, enl. en samtidig anteckning. 

 I NV. Skåne häckar hon och är allmän, Wallengren; ej sällsynt 

 på flyttning. Häckar på holmar och årligen i mil från Östersjöns 

 strand, Gadamer. Förekommer i Öresund och Skelderviken, der 

 hon träffats med ej fullfjädrade ungar, G. Jönsson, 1881. Häckar 

 vid Lomma, men fåtaligt; bygger i 'tånggärden', d. v. s. gärdes- 

 gårdar av tång; hade fullruvade ågg d. f 1858, d. f voro ungarna 

 utkläckta och beskrevos av Åström 1859. Kom hit under våren, 

 stundom i flock om 12 st och deröver, O. Vid Malmö erhöllos 

 gamla foglar d. t 1873, 'i 1879, vid Bunkeflod, 1880; i Tommarp 

 d. I 1854, enl. meddel. av Eurenius. Vid Stavsten på Skånes 

 sydkust, erhållen d. ¥ 1842, enl. samtidigt meddelande av N. Bru- 

 ZELius; är talrik på Skanörs och Falsterbo ljung, der den gräver 

 sitt bo i de av tång och grästorvor uppförda gärdesgårdarna. Vid 

 kusten nära Ystad i gärdesgårdar och i sandbankar, enl. nyare 

 meddel. av N. Bruzelius. 



Häckar i Danmark 'över allt' på höga sandbankar, stundom 

 1—2 mil från havet; är halvtam på Sylt. På Sylt å fält och 



