GRAVAND. ANAS TADORNA. 



1317 



ängar talrik, de flesta parvis, hålla sig nära husen. Honorna 

 flögo först upp, när man närmade sig. Äggen i boet ligga i och 

 täckta av grått dun. Då flere honor strida om boet, bliva fjäder 

 och sand blandade, Möbius, 1871. Kallas 'Gravand' eller 'Grav- 

 goos' (ej Grågås, som ej häckar på Sylt, såsom man sagt); är 

 halvtam; år 1877 sägas de årligen lemna i avkastning omkring 

 2,000 'å^g, Jahresb. Allmän på Nordfriesiska öarna, lever i ett 

 slags halvtamt tillstånd. Man gör åt dem hålor, och 12 — 15 

 bon kunna finnas i hvar håla. Äggen samlas till d. W Av dessa 

 lemnas alltid 1 eller 2 kvar i boet. Efter nämnda tid får fo- 

 geln behålla och ruva äggen. Honan täcker äggen med dun, när 

 hon lemnar dem, Durnford. Häckar på Amager, Lindblad, 1864. 



I Hertigdömena rätt talrik, isynnerhet å V. kusten; många 

 stanna över vintern. Behandlas även på Amrum nästan som hus- 

 djur, RoHWEDER, 1875. I Slesvig och Holstein 1876 stundom om 

 sommaren; första kullen d. i; om vintern mest parvis, Jahresb. 

 Vid Husum sjaites hon 1877 efter kort frånvaro åter d. ¥; talrik 

 vid Nordsjön. Vid Flensburg 1877 regelbunden om sommarn, 

 1878 regelbunden om vintern. År 1880 iakttogs d. ¥ ett par, 

 Jahresb. Omtalas från SV. Töndern av J. P. Muller 1876. 



I Finlands yttre skär här och der, Nordmann. Omtalades 

 av Gadd 1769 såsom sällsynt i Ålands skärgård. Dess fjäder 

 ansågs nästan lika god som Ejderns. — Träfi^ad i S. Finland d. 

 ¥— ¥j en gång i april; 'ågg härifrån ej säkert kända, Palmen. 



Vid S:t Petersburg träifad en gång, Fischer, Brandt; häckar 

 ej, BiJCHNER, 1885. A Östersjöprovinsernas havskuster; häckar på 

 Estlands V. kust och närliggande öar; om våren på flyttning vid 

 Re val fåtalig; i Lifland och på Ösel; häckar i Wiek, lägger i 

 maj 7 — 9 'ågg^ Russow, 1880. I Mitau, Seidlitz, 1860; har er- 

 hållits i Kurland, sällsynt, Goebel. I Uman sågs d. ¥ 1873 en 



Sundevall, Svenska foglarna; forts, af Kinherg, 1881-6, 



flock. Häckade vid Dnjepers mynning d. ¥— ¥ 1869, H. Goebel, 

 1846,-74. Talrik omkring Svarta och Kaspiska haven. Flyttar 

 om våren från södern till tempererade trakter, isynnerhet till gran- 

 skapet av salt vatten. I augusti samlas de i sjöarna och draga 

 småningom söder ut, Pallas. I Astrachan mycket allmän om 

 sommarn, häckar isynnerhet i rävlyor, stundom i kirgisernas 

 gravar, Henke, Seebohm, 1882, 



I Kaukasus, BoaDANOw, Schalow. Mycket allmän, möjligen 

 stannfogel, Seebohm. 



Iakttogs i en liten sjö vid floden Tschikoi, Sibirien, några 

 dagar efter d. ¥ 1735 g. st. med Svanor, Gäss och Snäppor; 

 kallades Turpan; den hade ett mycket starkt läte, Gmelin. 

 Häckande och på flyttning i Turkestan^ Severzow, 1876. I Tarei- 

 nor och på Dauriens högländta saltstepper d. I 1856 g. st.; d. 

 ¥ parvis; under sommarn i små flockar, Rådde, Taczanowski. 

 Kamtschatka, Aleutiska öarna, Naumann. 



Häckar talrikt vid Tysklands Östersjökust; kommer i juni 

 eller början av juli till sjön med små ungar; de skjutas innan 

 de blivit flygga, Quistorp, 1858. Träffas vid Danzig, Bock, 1851. 

 Häckar även på Tysklands öar i Östersjön och Nordsjön, men 

 visar sig sällan i det inre av landet, Schalow, 1881. I Pommern 

 vanlig häckande flyttfogel, Hornschuch, Schilling. Häckar på 

 Poel, Preen, Z änder. Häckar i djupa hål; sedan ruvningen börjat, 

 täckas äggen med dun; erhållen på Hiddensö d. I 1851; dununge 

 erhållen, ScHLEaEL, 1866. Är talrik på Riigen, häckar der och 

 kallas av folket 'Gr avg ans', ett minne från svenska tiden, B olle, 

 1858. Vid Schv^erin 1876 från nov. till mars, Jahresb. Sista 

 veckan av juli nästan flygga ungar i Neuvorpommern, Quistorp; 

 i Katarinensee d. M en flock om 10 — 12 st., A. v. Homeyer, 1864. 

 I Neuvorpommern 1877 regelbunden om sommarn, Jahresb.; 



210 



