1324 



MYSKAND. ANAS MOSCHATA. 



Myskanden härstammar från de varmaste delarna av det tro- 

 piska Amerikas lågländer. I Paraguay ej sällsynt, Paranå, Tu- 

 camon, Lagoa Santa, Bolivia, Peru, såsom övre Uragali, Brasi- 

 lien, Araazonia, Guiana, Trinidad, Panama, från Honduras, der 

 den är allmän och vild, Guatemala, vid Stilla havets kust i mängd, 

 Mexico, ScLATER, Salvin m. fl. Vild i Nicaragua. Namnes från 

 Surinam, Schlegel; i La Platastaterna, Burmeister, 1860; från 

 Jamaica, Goose, Albrecht. På Cuba 'tam och vild' vid vest- 

 kusten, der hon troligtvis även häckar; väljer höga träd, Hertig 

 Paul Wilhelm von Wurtemberg; enl. Gundlach, Hartlaub hit 

 införd och förvildad. Alla de domesticerade varieteterna i Central- 

 amerika synas härleda sig från denna art. Vid Balize är den 

 väl bekant. I trakterna av Stilla oceanen är den mindre utbredd. 

 P^geln sitter mest i träd och stannar i skogarna under dagen. 

 Mot aftonen drar han till majsfälten. Är mycket skygg. Köttet 

 skall vara utmärkt. Säges häcka i dec. Stannar under dagen 

 i skogskärr, sätter sig mot aftonen i träd, vanligtvis i ett och 

 samma. Har sitt bo i ihåliga träd, temligen högt från marken. 

 Lägger 10—14 'ågg. När den först infördes till Europa synes 

 icke vara kändt, Sclater, Salvin, 1859 — 76. Anses bära un- 

 garna i näbbet, hvilket man dock ej sett, men man ansåg, att 

 de skulle omkomma(?), om de stöttes ur boet, Max zu Wied. 



Joannes Cajus hade till England erhållit den från Indien. 

 Att härmed förstås Vestindien synes derav, att Gesner omtalar i 

 samband härmed, att Columbus möjligen menat detta ankslag, 

 då han skrev, att på Hispaniola funnos Änder större än våra och 

 Gäss, hvita som Svanar, men med rödt huvud. Aldrovand, som 

 aldrig sjelv såg fogeln, erhöll beskrivning och avbildning av den 

 från England. Piso omtalar den såsom tam i Indien. 



Den underhålles isynnerhet i Astrachan och på Krim, ditförd 



från Persien och Turkiet; i Petersburg och Moskva införd från 

 Europa. Omkring Kaspiska havet lever hon vild, d. v. s. förvil- 

 dad, sällsynt i södra trakten av Volga. Hon är sällan rent hvit, 

 vanligen brokig. Pallas. 



Finnes numera domesticerad i alla länder av Europa; under- 

 hålles och fortplantar sig i zoologiska trädgårdar. En infångad 

 Ijusbrun varietet fans i zoologiska trädgården i Haag, Bruch. 

 Stetter nämner henne bland vilda Änder i Debreczin. 



Även införd till Afrika, på Canariöarna tam^ B olle. Hålles 

 tam vid östra Afrikas kust, G. A. Fischer, och i Zanzibars kust- 

 trakter, FiscHER, Reichenow. På kusten av Vapokomo-landet, 

 O. Afrika, G. A. Fischer, 1885. Linné såg år 1746 hvita och 

 små i mängd i Göteborg. Senare ofta hållen tam i Sverige. 



Myskanden är temligen vild och tyranniserar andra fjäder- 

 fän. Hon lemnar lätt sitt hem, om hon får vara i frihet. Om 

 vintern bör hon bevaras för frost. 



Hon förtär samma födoämnen som vanliga Ankor. 



Deras avel är besvärlig. De måste vårdas väl, om den 

 skall lyckas. Omkring midten av april börjar hon värpa, lägger 

 12—15 'ågg, hvilka ruvas, enl. en uppgift, 5(?) veckor. Äggen äro 

 större än Ankans, smutsigt grönhvita, stundom valsformiga, släta. 

 Under det honan ligger, får ej hanen komma i närheten. Van- 

 ligtvis låter man 'aggen utkläckas av en Kalkonhöna. 



Frambringar med A. boschas bastarder, se här nedan. 



Giebel i NiTzsCH 'Bpizoa, 242, anför en parasit, som skulle likna Li- 

 peurus squalidus, men vara derifrån skild. Huruvida detta är densamma,, 

 som Linné träffat, kan icke avgöras. 



I tarmkanalen förekomma: 



Heterakis dispar Zed.; H. inflexa RuD.; Distomum echinatum Zed.; 

 Amphistomum lunatum Dies.; Notocotyle triserialis DiES. och Tcenia lanceo- 

 lata Bloch. 



