1334 



GRÄSAND. ANAS BOSCAS. 



dom midt i vintern, enl. Wikström, 1839, och Nilsson, hvilket 

 dock måtte endast undantagsvis inträffa. Om vintern talrik vid 

 mellersta och S. Sveriges kuster; en del flyttar, andra stanna 

 vid öppna vattendrag. Vid Värmdö talrik i havet och i träsk; 

 lägger 7 — 9 ägg under enbuskar, bortflyttar, Ö dm ann, 1792. Träf- 

 fas å Mörkö isynnerhet vid stränder bevuxna med gräs och vass, 

 Ekström, 1828. Vid Sandhamn fåtalig, häckar å de yttre hol- 

 marna, enl. meddel. av O. Ekbohrn. 



År 1884 var jagten i trakten av Eskilstuna liksom annorstädes 

 föga lönande. Isynnerhet var Mälaren mer än vanligt fattig på detta 

 villebråd. En eller annan mindre utvecklad kull påträffades och 

 detta på de eljest ypperligaste jagtmarker. Man har påstått, att 

 den kalla våren är anledningen till denna missväxt på sjöfogeln, 

 men detta torde väl endast delvis vara sant; eri kall vår anse;:^ 

 verka mindre missgynnande för andjagten än en torr försommar. 

 Anderna häcka här nemligen, som bekant, ej i sjöarna utan i skogs- 

 kärren. När nu dessa under liggtiden torka hastigt ut, har så- 

 dant till följd, att andungarna, som de första levnadsdagarna ej 

 orka med några längre ströftåg, omkomma. Försommaren var 

 här mycket torr och skogskärren hava fortare än vanligt uttor- 

 kat. Att detta förhållande var den väsentliga orsaken till de då- 

 liga utsigterna för andjagten synes även derav, att å orter, der 

 nederbörden varit riklig, även tillgången på Änder befunnits gan- 

 ska stor, Eskilst. Tidn., Post- o. Inr. Tidn. I Norbergs 

 bergslag, Vestmanland, var 1867 medelmåttig årgång; 1869 tern- 

 ligen god tillgång, Timm. Fåtalig i Nyköpingstrakten; i Jön- 

 åkers härad 1866 god årgång. I samma och Rönö härad var 

 tillgången 1868 mycket rik; hon var talrikare än under föregående 

 20 år, 1869 något mindre talrik, Lundquist. I V. Södermanland 

 voro kullarna ett år mycket ojemna, så att vid jagttidens början 



voro somliga flygga, men flertalet ungar dunklädda; tillgången sy- 

 nes för hvarje år minskas. I samma trakt voro ungarna 1869 

 vid jagttidens början redan flygga. I Oppunda härad 1866 på vå- 

 ren gamla Änder talrika, men äggen förstördes av nattfroster; kul- 

 larna kläcktes ojemnt. I S. delen av Nyköpings län år 1867 li- 

 kaså. I Oppunda härad 1868 voro ungarna tidigt flygga, hade, dä 

 kärren uttorkat tidigt, dragit till stora vassar, der de voro nä- 

 stan oåtkomliga. I nämnda härad voro Gräsänderna vid jagt- 

 tidens början 1870 mycket ojemna; 1874 fans god tillgång, men 



■I 



ungarna flygga vid jagttidens början. I Claestorp d. if 1878 er- 

 höllos några. Gr. C. M. Lewenhaupt, 1866 etc. I Södermanland 

 allmän såväl på fastlandet som i skärgården, der hon även träffas 

 med ej fullvuxna ungar på de yttersta skären. Hanar rugga på 

 öarna utanför Hartsö och Enskär. Under hösten spridd i hela 

 skärgården, en, erhållen d. ¥ 1871, hade ännu kvar vinterdrägten, 

 endast över och under Ögonen funnos några utvexande grågula 

 fjädrar, Sundström, 1872. I trakten mellan Eskilstuna och Malm- 

 köping hade antalet avtagit de senare åren före 1865, men var 

 detta år större än 1864, E. B. Kom 1865 till trakten av Ram- 

 näs i mindre antal än vanligt; kullarnas antal var ännu mindre, 

 antagligen emedan äggen frusit bort, Thorssén. I V. delen av 

 Södertörn 1868 talrik, men 1871 hade antalet något minskats, 

 S. A. Palm, 1871. Häckar i Örebro län fåtaligt, men är vanlig 

 under flyttning; är den allmännaste simfogeln, häckar; en anskju- 

 ten Andunge hade bitit sig fast vid en gräsrot, Sundström. I 

 trakten av Örebro var tillgången 1878 över medelmåttan, H. B. 

 I Kil häckade hon allmänt 1836—63, om vintern sällsynt; Löwen- 

 HJELM, 1864. I Kvismar-sjöarna, Ö. Nerike, 1882 alla kullar flygga 

 d. ¥; 1883 inga ungar flygga; under de senare åren, såsom 1884, 

 i tusental under slutet av aug., -m-, 1884. Sedd vid Mariedamm, 



