GRÄSAND. ANAS BOSCAS. 



1335 



58^/6^ n. br., mellan d. M 1845 och h 1846, Grill, 1848. Iakt- 

 tagen vid Finspong d. f 1848 och ¥ 1859, LuNDBORa. I N. Öster- 

 götland 1867 under medelmåttan, Segerdahl. I Tåkern häckar 

 hon talrikt; d. V 1877 skötos 17 gamla hanar i ruggning. Till- 

 gången har minskats, C. M. S. Antalet var 1879 betydligt, en 

 jägare sköt under jagttiden 317 Änder, Lindblad. I Östergöt- 

 lands NV. del var andjagten 1856 sämre än förut, kullarna i all- 

 mänhet små; högst få flygga d. ¥, Holmblad. I Ydre härad uppe- 

 håller hon sig vid de talrika vattendragen; jagades på den allt 

 för tidigt tillåtna tiden, av hvars framflyttning man hoppades 

 på bättre tider, Lindblad. I Godegård 1869 talrik, C. Grill. 

 Häckar i Norrköpingstrakten; under flyttning i stora skaror; vid 

 jagt användas vanliga stövare, men stundom hönshund, Lundboro; 

 år 1867 temligen god tillgång utan märkbar tillökning, Cnattin- 

 Gius. I Linköpingstrakten säges 1865 tillgången alltid vara god; 

 kullarna voro 1866 temligen stora, G: son Hjort. 



Vid Venersnäs inbringar jagten om hösten 400 st., utom ett 

 och annat tjog Knipor, Henrikson, 1885. Häckar allmänt i Ve- 

 stergötland, Gadamer. I Skaraborgs län var 1878 jagten i av- 

 tagande, säges vara god vid vassar och mader vid Venern, Vi- 

 ken och andra vattendrag. I Vadsbo, Kinne och Vartofta revir 

 är hon talrikast, Björklund, 1878. I Nossan 1869 var god andjagt 

 i början av den tillåtna tiden, H. H — th. I trakten av Kavelås 

 var 1869 tillgången mycket ojemn, C. S. Här skötos, utom vid 

 den vanliga jagten, på våren Anddrakar för lock med pipa. Van- 

 ligtvis erhöllos omkring 300 st., R. E., 1873. I Kilsviken, Ve- 

 nern, under 30 år, sedan 1846, i ständig minskning, isynnerhet 

 skjutas ruggande hanar; 1846 — 54 erhöllos över 160 st. på dagen, 

 J. E. R. I Elvsborgs län, i Venersborg, V. Dal, var tillgången 

 i insjöar och mindre vattendrag mycket minskad; i Göta el v 



medelmåttig, Gyllenspetz, 1869; var år 1870 något ökad, S. Gz, 

 1871. I trakten S. om Skövde var andjagten 1865 ovanligt klen, 

 kullarna få och små; temperaturen låg under ruvningstiden, torr 

 sommar, intet vatten på maderna; år 1867 var tillgången ganska 

 god, 1868 ojemn, v. Essen. 



I Bohusläns skärgård hela året, häckar även vid små torvdam- 

 mar- å de yttre skären. I sept. komma ofantliga svärmar, W. v. 

 WRiaHT, 1851. I N. Bohuslän allmän, men ej talrik; förekommer un- 

 der hela året, Cederström. En hane, erhållen i mars vid Uddevalla, 

 är beskriven av Dresser. 1 Halland har antalet avtagit till följd 

 av utdikningar. Jagten kommer här för sent, Brakenhjelm, 1873. 



Häckar på Karlsöarna, Säve, 1865; på Gotland allmänt, 

 Andrée, Kolmodin. Tillgången år 1865 bättre än 1864, hvilket 

 tillskrives den nya jagtstadgan, J. O. Sylvan. Åtminstone i Got- 

 lands S. halvt i avtagande; orsaken dertill överträdande av jagt- 

 lagen samt tidig vår med senare inträdande frost, . . . y., 1873. 

 Fans förr i mängd, har nu avtagit i antal; vintern 1880—81 

 dog en mängd av svält, emedan isen låg flere mil utåt havet 

 och alla vattendrag i landet voro isbelagda, R. Horn, 1883. 



På Oland allmän, häckar, Westerlund; erhållen vid Ottenby 

 d. ¥ 1878, enl. meddel. av Kolthoff. I N. delen av Kalmar län 

 1868 hade hon tilltagit i antal, antagligen 25—50 procent, hvartill 

 den framflyttade jagttiden mycket bidragit, A. Danielsson, Andung- 

 jagt idkas nästan överallt i länet, K. Bef:des Femårsb. TillOdensvi, 

 S. Tjust, kommo de i nov. och stannade under 4 år över vintern 

 i en å, O, C, 1867. I Aspelands härad 1870 tillgången fullt så 

 god som 1869; i O. Småland temligen allmän, Tiselius, 1868. 



Häckar i N.Ö. delen av Visingsö i ett kärr; 2 — 300 st. skju- 

 tas under hösten. De hava sitt tillhåll der, tills sjön tillfryser, 

 J. H., 1872. I Jönköpingstrakten 1867 dålig årgång, högt vatten- 



