1340 



GRÄSAND. ANAS BOSCAS. 



stannfogel, 1877 likaså, men antalet förminskadt; vid Adels- 

 dorf d. I 20 st; 1878 regelbunden om sommarn; ungar d. ¥, 

 flygga d. &^; i Coselitz d. ^ på en stor skogsdamm omkring 300 

 st. Änder av flere slag, de flesta Gräsänder; d. I en lika stor 

 flock; lyfte efter solnedgången i flockar om 30 — 40 st. och drogo 

 vester ut, troligtvis för att söka föda; 1880 på vintern, d. A och 

 I på tåg; från d. ¥ ensam; ungar d. ¥, flygga d. V; d. ¥ om- 

 kring 1000 st. vid Schönfeld; d. !§ på aftonen stort tåg från NO. 

 till SV. vid NV. vind; d. ¥ 1881 19 st, nästan endast hanar, 

 bo funnet; d. ¥ gamla med ungar; d. V ungar ej flygga, d. V 

 80 st flygga ungar med de gamla; d. f gamla och unga. Vid 

 Stiege 1876 stannfogel, Jahresb. Häckar i Seeburger See 1876, 

 parvis d. V. Vid Saarbriicken 1878 regelbunden om vintern. Vid 

 Witzenhausen 1878 regelbunden på flyttning, stundom om vintern, 

 i slutet av dec. åtskilliga flockar på Werra. Vid Hindenburg 

 1878 regelbunden om sommarn. Vid Teutoburgerwald 1878 över- 

 vintrade några. Från Altenkirchen, Westerwald, omtalad 1855; 

 1876 stannfogel, Sachse ansåg, att hon ser dåligt i skymning 

 och vid dimma; 1879 under sommarn, Jahresb. Häckar i Miin- 

 sterlandet, Altum. Vintern 1852—53 iakttogs en ovanlig mängd 

 simfoglar, deribland denna; 1868 d. ¥, I drog den parvis eller i 

 små flockar. Vid Mlihlheim vid Rhen, Ruhl. D. tt 1857 drog 

 från Hohenstein, Nassau, en stor skara söder ut till Rhen, Snell. 

 Häckar talrikt i Nassau; vid Wiesbaden i halvtamt tillstånd i 

 små hus och i korgar i träd, stundom i de högsta ekar. Det 

 säges, att modern tager ungarna om halsen med näbbet och bär 

 dem till en närliggande damm, Römer, 1863. I Arnsberg talrik, 

 isynnerhet om hösten; häckar även i bergstrakten; stannar under 

 lindriga vintrar, Suffrian, 1876. I Wupperthal, Preussen, Hopff, 

 1850. I Schlesien talrik under hela året, så länge öppet vatten 



finnes; häckar ofta på små dammar i byarna och blandar sig med 

 de tama, Gloger, 1833. Drog vid Frankfurt a. M. i medlet av 

 mars i flockar om 5 — 50 st. och deröver, A. v. Homeyer, 1852. 

 I Neuwied häckar hon talrikt. Flyttningen börjar vanligen i nov., 

 få flockar övervintra, draga upp- och nedåt Rhen tills i febr., 

 då flyttningen börjar; den slutar i mars, Brahts, 1855. Häckar 

 i Kurhessen, Schwaab, 1851. I Nederhessen talrik, Se^ekorn, 

 1864. Vid Halle häckar hon och övervintrar, E. Rey, 1874; häc- 

 kade talrikt 1878. Hade 'ågg vid Saltsjön nära Halle a. S. 1879 

 d. i En tam bibehöll sig över vintern, ruggade i början av juni 

 och slutet av sept, Jahresb. I Thliringen vanlig flyttfogel, 

 Hellmann, 1853. Ännu talrik i O, Thliringen, hade avtagit, 

 men syntes 1878 hava åter något tilltagit i antal, Liebe. I Wet- 

 terau den talrikaste arten, häckar, Jäger. Hane och hona hälla 

 sig tillsammans även om vintern. Då de draga åstad, flyga de 

 i rad, hvarannan hane och hvarannan hona, Snell, 1869. 



Pä Bodensjön under höst och vinter talrik, isynnerhet mel- 

 lan Zell och Markelfingen i mängd, Walchner, 1835. 



Omnämnd från Wtirtemberg av Calwer, 1853. Häckar i 

 Bayern; hösttäget 1853 gynsamt, 3 skyttar sköto 36 st. pä en 

 morgonstund d. ff; vanligen talrik; i början av dec. var huvud- 

 tåget slut liksom mot slutet av mars; d. V flockar om 60—80 st. 

 och slutet av aug. 200—250 st. i en flock. Under hösttågen 1854 

 såg man några hundra, men det var ringa mot de tusenden, som 

 annars flytta här över; var talrik på flyttning i dec— mars 1855, 

 vårflyttningen slutade d. V^• höstflyttningen d. ¥ och I, då un- 

 garna här ej voro flygga; d, \\ då ungarna voro flygga, skötos 

 de sista. En Albino erhölls hösten 1854 vid Geisenfeld. Hösten 

 1855 temligen talrik, tills köld och snö började, dä de drogo bort. 



Återkommo talrikt i slutet av jan., d. ^# 1856. Från 



¥ — V* drogo 



