1458 



SVÄRTA. FULIGULA FUSCA. 



fått bo i fred. Det iitgöres av en liten grop med strån och bädd 

 av dun, utvändigt omgivet av blad och torrt gräs. Lägger 8—10 

 st. 'ägg i slutet av maj eller juni, vid Petschora t. o. m. i juli. 

 Oruvade äro de isabellfärgade, hvilken färg vid förvaring blek- 

 nar, om de ej få vara i mörker. Borttagas de omläggas de 

 icke eller till ringa antal. Honan trycker hårdt på boet; om hon 

 har tid, täcker hon äggen med dun, innan hon lemnar dem. 

 Ungarna följa genast modern och gå sällan i land; de hvila på 

 en sten eller på moderns rygg. Så länge de äro små, hålla de 

 sig på grundt vatten och leva av små krustaceer och mollusker; 

 fånga även flugor och andra insekter. Äldre leva de av Mytilus 

 edulis och andra musslor. Under ruvningen draga hanarna om- 

 kring i trakten av häckstället, Ekström, eller draga de bort der- 

 ifrån till havet, förr än ungarna äro utvuxna, och dessa följas dit 

 senare av modern. Då av ett par hanen skjutes, återkommer 

 honan snart; skjutes honan, stannar hanen sällan. 



Hennes fiender äro de stora rovfoglarna, Dufhök och Hafs- 

 örn. Korpar och Kråkor taga ungar och 'Ågg, Vesslor taga 

 stundom både moder och 'Ågg och kunna på en holme utrota 

 alla foglarna. En Gädda hade en unge i magen, Gådåmer. 



Man kommer henne lätt inom håll; fångas lätt i fisknät eller i 

 horisontelt under vattenytan utspända nät. Under ruggning komma 

 de i vikar eller på grunda ställen och slås der med käppar 

 eller tagas med händerna. Pallas. Ej särdeles skygg, man kom- 

 mer henne stundom lätt inom håll med båt, isynnerhet honan 

 med ungar. Sedan ungarna äro nästan flygga, jagas de med båt; 

 man ror omkring dem i allt mindre kretsar och skjuter med 

 båda piporna på flocken. Skjutes även på hösten för vette, som 

 utsattes före dagningen, då andra med båtar driva foglarna in- 

 om håll. Modern söker att locka jägaren ifrån ungarna. Skad- 



skjuten skall hon krypa in under stenar på sjöbottnen, R. S., 

 1874. 



Köttet anses, om fettet borttages, för välsmakande, men de 

 flesta sätta icke värde derpå. Det är tranigt. Sedan fettet 

 borttagits, lägges fogeln i mjölk, innan den stekes. De unga an- 

 ses goda. Äggen äro smakliga och fjädern är god. 



De hava starkt läte, men i fångenskap giva de vanligen 

 icke något ljud ifrån sig, men visa sig mycket ondsinta och an- 

 falla hväsande med uppspärradt gap menniskor och hundar, 

 Pallas. Hon förtär bröd, om det kastas i vatten. Då hon tar 

 det, gör hon med huvudet hastiga sidorörelser. Lätet var starkt 

 snattrande, Hornschuch, Schilling. Med Cardium edule oo^h My- 

 tilus edulis kan hon länge underhållas. Ungarna förtära flugor, 

 men dö snart, om de icke få mollusker. Underhållas ej sällan i 

 zoologiska trädgårdar, såsom i Hamburg med flere. 



Bland fjädrarna leva: 



Lipeurus punctulatiis RuDOW och troligtvis flere arter. 



Inelvsmaskar: 



Strongylus nodularis RuD.; S, acutus Lundahl; Spiroptera erassicauda 

 Molin, i ventrikelns hinnor; Tricliosoma hrevicolle Rtjd.; EchinorhynGhus 

 polymorphus Brems.; Distomum concavum Crepl.; D. pyriforme Crepl.; D. 

 anatis fuscce Viborg; Monostomuiii attenuatum RuD., alla i tarmkanalen; 

 M, flavum Mehlis, i matstrupen, brösthålan och, enl. Kollar, uti luftröret 

 funna i okt. 1857 hos en ung hane i Mähren; M, alveatum Mehlis; Holo- 

 stomum erraticum Duj.; H. gracile Duj.; Tcenia microsoma Crepl, och T, 

 tenuwostris Rud., alla de sistnämnda uti tarmkanalen. 



Anas nigra^ rostro nigro rubro & luteo Aldr., Av. Hl C. 44 p. 72. 



Anas nigra Johnst., Av. 1657, 98 + A, fusca fera t. 49. Ray, Syn. 1713, 



141, A. 4. L., S.N. VI, 1748, 22, Svärta. Klein, Av. 1750, 133; 



Vög. 1760, 246. 

 Svärta L., Gothl. resa, 1745, 215, 271. 



