1482 



BERGAND. FULIGULA MÅRILA. 



förekommer lion i Saskatchawan, Red river Settlement, Great Slave 

 Lake, Hudson bay, och några egendomligheter i drägten an- 

 givas, Blakiston, 1863. Allmän i S. Texas om vintern, Dresser, 

 1866. I Illinois om vintern, Ridgway, 1871. I N. Illinois säll- 

 synt, Nehrling, 1885. På Bahamas, Bryant, 1861. 



Vid Berings hav talrikt häckande, Matschie, Ziemer, 1885. 

 På Alaska talrik om sommaren; 'ägg erhöllos i början av juni på 

 Yukon, Dall. På Vancouver Ön, Brown, 1868. Träffad i Mazat- 

 lan, Mexiko, under vintermånaderna, Sclater^ Salvin, 1876. — 

 Dessutom finnes en närstående, F. afjinis^ Eyton, hvilken av de 

 flesta anses för en skild art. 



Berganden har sitt hem i norden, der hon fortplantar sig. 

 Hon vistas för övrigt i havet, hvilket hon lemnar vid storm, då 

 hon söker skydd i vikar eller i inre vattendrag. Ett mindre an- 

 tal flyttar över kontinenten S.-ut, och en del av dem når medel- 

 havet och N. Afrika. Hon anses mindre skygg än flere andra arter. 

 Hon dyker skickligt och stundom till ett djup av 20 fots vatten 

 och simmar derunder hastigt. Lätet låter som 'kärr kärr'. 



Födan är mycket olika på olika orter. Än uteslutande 

 Turho littoreus, än söker hon sin föda på djupet: vid Borkum 

 huvudsakligen skaldjur, hvaribland Tellinia solidida samt krusta- 

 ceer, v. Droste; vid Irland: mest enskaliga mollusker: Littoriiia 

 littorea^ L. retusa^ Lacuna quadrifasciata, Rissoa ulvw, Ceriihium 

 reticulatum och Nassa macula; en hade förtärt Nucula margarita- 

 cea, en Sostera marina med Rissoa ulvce^ mindre krustaceer såsom 

 Idotea m. m., sväljer även grus. I Schweiz huvudsakligen en- 

 skaliga mollusker. I Savoien små fisk och små mollusker, ma- 

 skar, vatteninsekter, vattenväxter; förtär i allmänhet mindre ve- 

 getabilisk än animalisk föda. 



Häckar talrikast vid inre vattendrag och lägger ägg ofta 



endast ett par fot från vattnet på insjöarnas eller flodernas strän- 

 der. På Island driver hanen i slutet av april sin hona i vattnet 

 under vänligt läte, liknande Turturduvans; häckar der isynnerhet 

 på holmar under umbellater. Boet är omkring 8 tum bredt, av 

 torra strån och stundom av blad eller, enl. Collett, av kvistar 

 med få fjädrar, men utan dun. På Island, enl. Kruper, vanligen 

 under Angelica eller pil eller högt gräs. 'Å.gg^ i ett bo högst 22 

 st., funnos d. ¥. Flere honor lägga ofta 'Ågg i samma bo. Så 

 snart hon börjat ruva sitter hon mycket fast på äggen, uppskrämd 

 från dem, smutsar hon dem med sin träck. När hon kommer 

 till vattnet, skyndar hanen vänligt till henne. Ungarna utkläckas 

 på Island under de första dagarna av juli, Kruper. Modern för 

 i början av sept. sina nästan fullvuxna ungar till havet. Vid fara 

 samlar hon dem med snattrande 'Arrr', Faber. 



Fiender har hon uti rovfoglar, Fjellräv, Vesslor. 

 Fäller ej ofta för vätte; på drag från och till deras måltids- 

 ställen flyga de lågt och äro lätta att fälla, Ekström, 1832. Er- 

 hölls vid Öresund stundom om vintern i fisknät och torgfördes i 

 ringa antal i Lund. Så ock på många andra platser. Vid Kiel 

 fångas hon om hösten med nät jemte andra Dykänder: på ett år 

 erhållas mer än 7,000 st. av hvarjehanda arter, Naumann. Vid 

 Uckermiinde fångas de i hundratal i nät i synnerhet efter storm, 

 Kruper. Hon dödas även i vakar, i hvilka stundom nät sättas, 

 Nilsson. 



Köttet av denna art anses bäst bland Dykänderna, så länge 

 hon ligger i färskt vatten; efter någon tids vistande i salt vatten, 

 blir det något tranigt, Barth, 1881. Det är tranigt, fogeln såldes 

 i städerna, enl. Naumann, från 5—7 Schilling pr st. I Frankrike 

 anses det medelmåttigt. Fjädern är brukbar. 



Underhålles lätt i fångenskap, i synnerhet om man kan skaffa 



