KNIPA. FULI6ULA CLANGULA. 



1509 



ställen i floderna, Rasch, 1838. Häckar ej här; kommer vid is- 

 lossningen, drager bort omkring midten av maj; under sept.-nov. 

 ofta i stora flockar; om vintern talrik vid iskanten. På Hval- 

 öarna allmän under flyttning. Är mindre talrik vid V. kusten, 

 COLLETT, 1864—77. 



Hvarje sommar finnes hon i trakten av Muonioniska, under 

 somliga år i större antal; lägger 8 ä 9 ägg i första eller andra 

 veckan av juni i holkar, som äro upphängda i träd vid elven och 

 sjöstränderna, enl. en uppsats av Knoblock. Vid Karesuando, 

 68° 25' n. br., sällsynt, W. v. Wright, 1832. Häckar i Lappland, 

 har bo i hålor, men i skogstrakter i ihåliga träd: första ungen 

 träffades d. t vid Lule elv. Häckar även i konstgjorda bon, Kku- 

 PEK, 1857. Häckar i Kvickjock i barrträdsregionen; modern 

 sades bära ungarna från boet till vatten inklämda mellan huvud 

 och hals, LöVESHJELM, 1843—45. Pä Vindalselven d. f 1832 

 vid Lj^cksele allmän, häckar vid Ume elv i holkar, likaså i 



o 



Askilje, Zetteestedt, 1833. I Ume och Pite lappmarker, Jock- 

 mock och Kvickjock allmän upp till fjellen. Dununge ur bo er- 

 hållen d. ¥ 1864 i Lappland, Schleuel. Häckar i Jemtland i 

 Oviken och Hallen. Två kullar sedda vid Semlaån i Mörsil, 

 Olsson, 1876 — ^82. Mycket talrik i Helsinglands vattendrag, Öd- 

 MÅNN. Vid Ytter-Hogdal i början av maj träffad i öppen vak^ 

 MeveSj 1858. Häckar i Vermland, Wållengren, 1854. Om som- 

 maren allmän i N. Vermlands alpsjöar, några mil från gränsen 

 till Dalarne, Hammårgren, 1856. 



Häckar ej vid Horndal, Dalarne, men är allmän under vår 

 och höst^ LuNDBORG, 1846. I Upsalatrakten vår och höst allmän, 

 MescH; 1844. Talrik, men häckar sällan i Vermdö skärgård; är 

 den första, som kommer, och den sista, som far; bortflyttar en- 

 dast för isen, går här aldrig i sött vatten, Odmånn. Kommer till 



Sund ev all. Sveiif-lia foglarna ; forts, af Kinherg, 1381-6, 



Mörkö vid islossningen; stannar till nära häcktiden; återkommer 

 med frostnätterna om hösten; är den talrikaste i slägtet; gammal 

 hane kallas Knipskalle, hona Gråknipa, ända till 3:dje rugg- 

 ningen. Häckar sällan i Stockholms skärgård. Kommer om- 

 kring midten av april, bortflyttar i första dagarna av maj. Kom 

 till Mörkö d. ¥ 1832 i oräkneligt antal, Ekström, 1828—33. I 

 Norrström stundom om vintern. I Almarestäket på våren under 

 flyttning, Tengmålm, 1783. 



I V. delen av Södertörn talrik om våren, då jagten kunde å 

 den drivas med framgång, S. A. P., 1869. I Nyköpingstrakten 

 allmän, skjutes för vettar, G. Lundquist, 1864. Bland de inre 

 holmarna i Södermanlands skärgård sågos sommarn 1863 ettåriga, 

 ej fortplantningsbara, foglar, som uppehöllo sig här någon tid, 

 sedan de gamla dragit vidare, Hollgren, 1872. Iakttagen vid 

 Finspong 1848 d. ¥, 1849 d. V, Lundborg, 1851. I Bråviken 

 under flyttning talrik, skjutes för vettar, Lundbor'g, 1864. En 

 hane, nära nog i sommardrägt, är skjuten under|andungsjagt vid 

 Leonardsberg. Sannolikt hade den blivit sårad på våren och 

 kunde ej flyga längre. Är i Norrköpingstrakten den allmännaste 

 Dykanden, utom i den yttre skärgården, der F. glacialis är ännu 

 talrikare, enl. meddel. av Lundborg. Häckar i norra delen av 

 Nerike, Grill. Häckar sparsamt i Kil, under vintern fåtalig. 

 Lövenhjelm, 1864. I Örebro län under vår och höst ganska tal- 

 rik, få under vintern; sågs 1 Knista i slutet av maj 1861, Sund- 

 ström, 1869. I trakten av Örebro på flyttning temligen allmän. 

 Högberg, 1863. 



I trakten av Karlstad i stort antal på flyttning, ses före bort- 

 flyttningen parvis, ej här funnen häckande, Cederström, 1851. Två 

 unga Knipor togos på rev med Aborrar till bete, Håmmargren, 

 1856. Häckar ej i Vestergötland, men sedd 1857—58 i trakten 



234 



