1550 



PRACKA. MERGUS SERRATOR. 



en hade förtärt 56 Löjor, Hanf, 1872; 1881 d. V^ en iakttagen, 

 Jahresb. Ett bo säges hava träffats 1863 under tätt buskage 

 i övre Österrike, Brittinger, 1866. Träffad i Pamhagen d. ¥ 

 1811? och Neusiedlersjön, Natterer enl. v. Pelzeln, 1874 — 82. 

 På flyttning, isynnerhet om vintern, i Siebenbiirgen, Landbeck, 

 1842. Träffad i Ungern, Kornhuber, 1856. I Transsylvanien 

 mycket sällsyntare än M. merg.^ Danford, Brown, 1875. 



I Oldenburg på flyttning, Neöelein, 1853; år 1878 iakttagen; 

 visar sig oftare än M. alhellus, men 1881 iakttogos inga. Vid 

 Hamburg 1878 regelbunden på flyttning. År 1881 d. \l fäldes 2 

 hanar och 1 hona. I Wilhelmshafen sällsynt på flyttning; 1883 

 i mars blev av nattfrost en stor flock här uppehållen på flytt- 

 ning, Jahresb, 



I Friesland tidigt på våren i allmänhet på inre vattendrag, 

 Albårda, 1866. På Ostfrieslands kust ej just sällsynt; kommer 

 talrikast vid kalla och stormiga vintrar i febr. och mars, men 

 saknas under milda vintrar; talrikare på öarna än på fastlandet, 

 v. D roste, 1869. På Hollands kust tillvaratagen d. ''''' ^-' '-' 



, SCHLEGEL, 1866. 



1 r 



Häckar på Shetland, More, 1865. Dununge ur bo erhållen 

 d. V* 1861 av DuNN, Schlegel, 1866. På Orkney, Gould, 1832; 

 d. ¥ 1859, ScHLEGEL. Är allmän på Hebriderna, Elwes, 1869. 

 På S:t Kilda sällsynt, erhölls 1883, C. Dixon, 1885. Häckar på 

 Irland; är regelbunden även om vintern; stundom, såsom vid Cove 

 island, i flock om 100—200 st.; är mycket skygg, Thompson, 

 R. Gray. i Skotland ej sällsynt, häckar i höglandet, Jardine, 

 1843, V. kusten av Skotland, More, 1865. Om höst och vinter 

 på många orter talrik både vid havet och inre vattendrag. Dres- 

 ser. Från Cumberland omtalad såsom mycket sällsynt, J. Stan- 

 ley, 1830. 



I Belgien mycket sällsyntare än M. merg.^ de Selys; synes 

 endast hava träffats under vintern. 



I N. Frankrike om vintern mindre talrik än M. merg.^ De- 

 gland. I Seine-Inférieure, Hardy, 1855. I Eure-et-Loire högst 

 sällsynt, Marchand, 1868. Kommer till Savoyen hvarje år i 

 ringa antal i slutet av okt. eller under nov. och övervintrar på 

 sjöar, som ej tillfrysa; bortflyttar om våren vid S. vind. Gammal 

 fogel är i C6te'd'0r mycket sällsynt; under flyttning om våren 

 besöka några unga stundom Saone, M arg hänt, 1869. 



Allmän i Portugal, de Bocage, A. C. Smith, 1868. Vid San- 

 tander sedd i små flockar om 3 — 7 st. under nov., Irby, 1883. 

 Om vintern isynnerhet vid Albufera, Saunders, 1871. I Spanien 

 talrik om vintern, bortflyttar på våren, ChapmAxN, 1884. Vid Gi- 

 braltar under somliga vintrar i dec. och jan. talrik, men inga 

 gamla hanar träffas, Irby. 



Om vintern ej så sällsynt som If. m^r^. på Sardinien, Salva- 

 DORi, 1865. En sedd d. Ä i Ajaccioviken på Corsica, Wharton, 

 1876. På Corsicas kust sågos få par från nov. till slutet av jan., 

 Whitehead, 1885. I Toscana, Savi, Schalow, 1877. På Sicilien 

 om vintern, då unga foglar äro talrika, Malherbe. På Malta äro 

 unga stundom talrika om vintern, gamla sällsynta i dec— jan., C. 

 A. WJRiGHT, 1864. På Malta kallad Serra, Schembri, 1843. Är 

 olika talrik under olika år, kommer i nov., är oftast synlig i 

 dec. och jan., gamla foglar mycket sällsynta, C. A. Wright, 1864. 



I Pirano 1880 talrik på flyttning; 1881 d. ¥, Jahresb. 



På Adriatiska havet, Kornhuber, 1856, stundom om vintern. 

 I Albanien; i Macedonien vanlig, Drummond, Kruper. 1 Grek- 

 land om vintern ännu sällsyntare än M. merg.^ v. d. Muhle. På 

 Peloponnesus sällsynt, Lindermayer. I Epirus, Albanien och 



