2'74 31 



/a/7'*;, der alle ere af en høirød Farve. Hos vore s tore Co r al ler 



ere altid D3'rene, undertiden ogsaa Polypstokken, mere eller mindre 



intensiv røde. Dyrets Farve hos Ulocyathus arcticus fra 300 F. er 



ganske som hos samme fra 100 F. (Ariens øverste Grændse) : 



Munden og de inderste (primære og secundære) Tentakler minie- * 



eller brunrøde indtil blodrøde, de yderste lysere røde, og Mund- | 



folderne mørk blod- eller brunrøde. Røde ere fremdeles Fungia- | 



cyatlius fragilis, Capnea sangvinea, begge vore Arter at' Astrophyton, 



Asteronyx Lovenii, begge Arter Ophioscolex, Brisinga, Archaster te- 



nuispinus og A. Andromeda, Stichopus natans, Conchoecia borealis, 



Campylaspis undata, C. costata og C. horrida, flere af vore Dy&- 



vands-Mysider, blandt hvilke Pseudomma roseiun er intensiv 



rosenfarvet (en Blanding af orangerødt og violet), o. fl. Hvi de 



ere næsten alle Rh i zo pod er, Echinocucuiriis typica, næsten alle 



Polyzoa og Fleertallet af de øvrige Mollusker (af hvilke der dog 



allerede ovenfor er nævnt flere farvede). 



Hvorvel saaledes den røde og hvide Farve ere overveiende 

 fremherskende i disse store Dybder, saa fattes dog heller 

 'ikke andre Farver her ganske. -Saaledes er Aclinopsis flava 

 overalt guul, Lælmonice filicornis har her som paa grundt Vand 

 guldglindsende Fodbørster, hos de 3 her optøvte A\-ter •a.i' Cy (her els ^ 



ere alle Lemmer gule, Dyret (Sarcodemassen) af CristeUaria ro- 

 tulata er lys citronguult. Phascolosoma olivaceum er mørk oliven- 

 grøn, Umbellisyllis fasciata har afln-udte olivengrønne Tvpgrbaand f 



paa Rygsiden. Ctenodiscus crispatus or lys rødligbrun, Ophiura ;; 



abyssicola og Ophiacantha spinulosa graabrune eller kastaniebrune 

 og plettede, Antedon Sarsii mere eller mindre brun med smaa gule 

 eller brunrøde Blærer langs Tentakelfurerne, og Eurycope furcata 

 har enkelte guulbrune Tværbaand. Molpadia borealis er mørk 

 brunviolet, Hornera violacea lysviolet. 



Man har som bekjendt almindelig antaget, at Lyset kon skulde 

 trænge ned i Havet til en forholdsviis ringe Dybde, idet ethvert 

 Spor deraf, efter de nyeste Forsøg af Bouger og Lambert over 

 Lysets Absorbtion i Våndet, allerede skulde ophøre ved omtrent 

 120 Favne under Havets Overflade. De nys anførte Exempler 



