Levermosernes udbredelse i Norge. 33 



Æandinavien (ifølge Lindberg 1888 M 217 



Norge 210 



Sverige (if. Lindb. 1879) 164 



BanmarJc (if. Liudb. 1879) 83 



Finland (if. Lindb. 1879) 144 



Tyskland (if. Limpricbt 1876) 220 



Sforhritannien (if. Carrington 1881) 192 



Holland (if. Sande Lacoste 1884) 72 



Belgien (if. Delogne) lOti 



Franlrig (if. Husnot 1881) 174 



Schlesien (if. Limpricbt 1876) 142 



Sahhurg (if. Sauter 1871) 132 



Baden (if. Jack 1870) 108 



.Sibirien (if. Arn. og Lindb. 1888) 92 



De fleste af de foranstaaende opgaver over artsantallet i 

 fcrskjellige lande er dog, som det vil sees, af tenunelig gammel 

 datum, og dette er siden den tid forøget med et større eller 

 mindre antal, der vistnok for enkelte lande kan gaa op til 

 over 20. For den skandinaviske kalvø opgives i Hartm. Skan- 

 dinav, fl. ed. 10 (1871) 133 arter, lieraf i Norge 107 og i Sve- 

 rige 120. Prof. S. O. Lindberg opregner i Musci scand. 

 1879 for bele Skandinavien (deri indbefattet Danmark og 

 Finland) 187 arter, deraf for Norge 130, for Sverige 164, for 

 Danmark 83 og Finland 144. I Christiania Mosser 1884 an- 

 slaar F. Kiær antallet af norske hepaticæ til 144. I brev til 

 forfatteren af Ys 1888 angiver prof. Lindberg de skandi- 

 naviske hepaticæ til 217, hvilket tal dog siden den tid er for- 

 øget med mi idst 19 arter, saa at antallet nu kan sættes til 

 236. Af d"sse, siger ban, forekommer 181 i Norge, og kan 

 føier til, at dette tal er større end for noget af de øvrige 

 lande i Skandinavien. Af disse anførsler vil sees, i hvilken 

 overordentlig grad kundskaben om Norges levermoser har 

 steget i de sidste 20 aar. 



Vort land huser saaledes omtrent 60 % af alle de hidtil 

 fra Europa bekjendte arter hepaticæ og 88 % af Skandinaviens. 

 Disse tal tydeliggjør Norges rigdom paa former af denne 

 plantegruppe fremfor de fleste andre europæiske lande og 

 særlig fremfor nabolandene, et forhold der viser sig end mer 



') I brev til forfatteren af Vs 1888. 



Nyt Mag. f. Naturv. XXXHI. I. 3 



