Levermoseriies udbredelse i Norge. 37 



sin karakter, selv om man bortser fra de uligheder, som betinges 

 af en forskjellig liøide over havet. Tvertimod hersker der en 

 temmelig stor forskjel i den retning mellem det sydhge og 

 nordhge strøg af landet, mellem Vestlandet og Østlandet» 

 mellem havkysten og indlandsegnene, ja der turde neppe i 

 Europa tindes et land af samme udstrækning, der kan opvise 

 en flora af saa vekslende præg. Aarsagerne hertil er mange, 

 hvoraf her kun skal fremhæves de vigtigste. Landets store 

 udstrækning fra nord mod syd bevirker, at der existerer en 

 ganske, betydelig forskjel i de klimatiske forholde mellem 

 sydspidsen og de nordligste trakter af Norge. Medens den 

 aarhge middeltemperatur paa Oxø ved Kristiansand er 6,6 ^ C. 

 synker den i Finmarken, ved Grjæsvær nærNordkap til 1,5*^ og 

 i Karasjok til -r- 2,7 ° C. ; middeltemperaturen for januar og 

 juli er for det førstnævnte sted henholdsvis -4- 0,3° og lö,!'^ 

 C, for de to sidstnævnte henholdsvis -r- 4,1° og 10,1°, -=- 16,6 

 og 13,7 ° C. Dette kan selvfølgehg ikke blive uden tilsvarende 

 indflydelse paa vegetationen. — Ikke mindre fremtrædende 

 er den modsætning, som finder sted imellem de klimatiske 

 forholde paa Norges vestkyst og i det østenfjeldske. Medens 

 Hellisø nær Bergen har en aarlig middeltemperatur af 6,9° C. 

 og en middeltemperatur for januar og juh af henholdsvis 2 ^ og 

 13,1° C, er de tilsvarende værdier for Elverum i Østerdalen 

 henholdsvis 1,9°, -^ 10 o og 15,1 °C. Det raa og fugtige veirhg, 

 som havets nærhed og de herskende sydvestlige vinde frem- 

 kalder paa Atlanterhavskysten, med særdeles milde vintre, 

 men kjølige somre, maa betinge en ganske anden flora end 

 Østlandets tørrere luft med længere og strengere vintre og 

 varmere somre. Vestkystens flora maa saaledes blive i ud- 

 præget grad maritim, medens Østlandets vil faa en i det væ- 

 senthgste kontinental karakter. Ogsaa mellem Skageraks- 

 kysten og Atlanterhavskysten bestaar en væsentlig f oi skjel i 

 i klimatisk henseende, idet den første hverken er saa fugtig 

 eller har en saa hden aarlig amplitude i temperaturen som 

 -den sidste, hvad der ogsaa vil afsætte sine spor i disse egnes 

 plantevækst. Mellem Skagerakskysten og det indre af det 

 søndenfjeldske Norge er forskjellen i temperatur- og nedbør- 

 forholdene ikke saa overvættes stor, men dog altid tilstræk- 

 kehg til at frembringe modifikationer i floraens fysiognomi i 

 disse to strøg og bevirke, at der mellem dem strækker sig en 



