Levermosernes ndbredelse i Norge. 39 



111, Nordland 108, men Tromsø kun 64 (halvparten af antallet 

 i S. Bergenhus) og Finmarken 77 arter kepaticæ. Herved er 

 dog at mærke, at baade Finmarkens og især Tromsø amt er 

 slettere undersøgte end de øviige lier nævnte; men omend 

 artsantallet for dem i fremtiden vil forøges maaske med en 

 snes arter, er dog formindskelsen umiskj endelig. 



Til samme resultat fører ogsaa en betragtning af arts- 

 antallet inden en række mindre omraader, liggende efter hver- 

 andre fra syd mod nord. Saaledes har Kristiania omegn 110, 

 Ryfylkes fjordegne 98, Søndhordland 88, Nordhordland 78, 

 Daviken i Nordfjord 73, Trondhjems omegn 79, Rånen 74, 

 Salten 94^), Ofoten 58, Tromsø omegn 52, Alten 66, Hammer- 

 fests omegn 36 og Sydvaranger 32 arter. Til end yderhgere 

 at forhøie det indtryk af fattigdom, som den arktiske lever- 

 mosflora frembringer, bidrager ogsaa den omstændighed, at de 

 her forekommende arter er fordelte paa forholdsvis faa slæg- 

 ter. De fleste hører til slægterne Ce^olialo.zia, AntJielia, Scapa- 

 nia, Jungermania (gruppen: harbatæ), Marsupella og Cesia for- 

 nden til de schizokarpe Marchantiaceer. Derimod er de varia- 

 tioner, de enkelte arter er underkastede, vistnok intetsteds 

 større end i de arktiske egne, hvorfor bestemmelsen af lever- 

 mossamlinger fra disse strøg er forbunden med mer end al- 

 mindelig vanskelighed. 



Yed sammenligning mellem levermoserne i egnene ved 

 Atlanterhavskysten og i det østenfjeldske Norge vil man finde, 

 •at de optræder i et større artsantal og med en kraftigere ud- 

 vikhng paa det førstnævnte sted end paa det sidste. Medens 

 der fra Stavanger amt kjendes 107, fra S. Bergenhus 130 og 

 fra N. Bergenhus 116 forskjellige arter, beløber antallet for 

 Akershus og Buskeruds amter sig til 113 og 117, for Jarlsberg 

 til 100, for Bratsberg til 97, og for Kristians amt til 109. De 

 vestlandske amter kan heller ikke siges at være bedre under- 

 søgte end Østlandet i det hele taget, tvertimod er Akershus 

 det bedst kjendte med hensyn til moseme af alle landets egne. 

 Kyststrækningen i Bergens stift synes saaledes af alle strøg i 

 Norge at yde de bedste betingelser for en rig levermosvegeta- 

 tion. Disse planter optræder her med en frodighed og under 



') Salten er forholdsvis bedre undersøgt end de fleste her nævnte strøg, 

 deraf det store artsantal. 



