Levermosernes ndbredelse i Norge. 49 



Salten i Nordland, men de har dog alle af gjort sin hyppigste 

 forekomst i Bergens stift. Adelanthus decipiens er vistnok hid- 

 til hos os kun funden i Nordland, men da dens forekomst i 

 Europa ellers kun er paa de britiske øer og i det vesthge 

 Frankrig, vil den uden al tvil vise sig at vokse i Vestlandets 

 fjordegne og er ialfald en ægte atlantisk plante. De atlan- 

 tiske levermoser ynder fortrinsvis steilt skraanende, fugtige 

 :fjeldsider, der vender mod vest og nord, og skyggefulde 

 urer under høiere f j elde, bestaaende af svære klippestykker. 

 Her forekommer de gjerne flere i hinandens selskab, medens 

 de paa iladere steder er sjeldnere og mer spredte. I alminde- 

 lighed stiger de ikke høit over havet hos os, ja flere er ude- 

 lukkende lavlandsplanter som Saccogyna viticulosa, Kantia arguta, 

 og Fossombronia angulosa. Pleurosia purpurea^ Lepidodo, Wulfs- 

 hergii, Barpantkus scutatus, Scapania planifolia og Jungermania 

 Donii stiger op til omtrent 600 meter, Jungermania orcadensis 

 til ca. 800 og kun Nardia compressa alene naar op i alperegi- 

 onen. De fleste af arterne trænger ikke ind i landet i synderhg 

 afstand fra kysten; kun de allerfærreste naar ind til bunden 

 af de store fjorde paa vestkysten. Dette er især tilfældet med 

 de arter, der gaar udenfor det egentlige atlantiske floraomraade 

 som: Nardia compressa, Jungermania ovaia og J. orcadensis. 



Disse levermosarters fordring til et fugtigt og kjøligt 

 klima vil ikke alene kunne tilfredsstilles ved havets kyst, men 

 ogsaa til en vis grad i subalpine og bjergfulde egne i større 

 afstand fra havet. Paa saadainie steder er nedbøren ofte 

 meget stor, og trange dale og fjeldkløfter yder ypperhg be- 

 skyttelse mod solens virkning. Derfor gjenfinder man hist og 

 her enkelte af den atlantiske floras repræsentanter i Mellem- 

 europas bjergegne f. ex. i Harzen og Alperne. Ogsaa i Norge 

 er det samme tilfældet, idet man gjenfinder nogle af Bergens- 

 kystens hepaticæ paa subalpine steder i den østenfjeldske del 

 af landet. Saaledes forekommer Harpanthus scutatus i Tele- 

 marken og i Nordmarken ved Kristiania, Jungermania orcadensis 

 i Telemarken, Yalders og Østerdalen og Nardia compressa i 

 Telemarken, paa Hemsedals- og Filefjeld samt i Valders, alle- 

 sammen dog meget sporadisk og helst i trange og fugtige 

 bjergkløfter. De forekommer gjerne i selskab med atlantiske 

 løvmoser, som Campylopus atrovirens, Dicranodontium longirostre, 

 Ødipodium Griffithii o. s. v., og maa ansees som levninger fra 



Nyt Mag. f Natiirv. XXXni. I. 4 



