52 B. Kaalaas. 



Jungermarda riparia. 

 Nardia ob o vata. 

 Cesia obtusa. 



Til denne mellemeuropæiske klasse af hepaticæ maa vel 

 ogsaa henregnes nogle sjeldnere arter, som kun er fondne paa 

 et par steder i det sydlige Norge, nemlig: 



FruUania Jackii. 

 Jungermania Eeicliardti. 



— nardioides (?). 



I det hele skulde saaledes denne fjerde gruppe af Norges 

 levermoser omfatte omtrent 39 arter eller 19 % ^^ <i® i landet 

 forekommende. 



5. For en hel række af vore levermoser berører nord- 

 grænsen kun landets sydligste kyststrækninger i Kristiania, 

 Kristiansands og Bergens stifter, men gaar ikke synderhg 

 langt ind i dets indre. De herhen hørende arter synes at 

 fordre en ikke altfor lang eller streng vinter og en noget større 

 sommervarme for at kunne trives. Det strøg, hvori de for- 

 trinsvis er udbredte, er kystegnene ved Kristianiafjorden og 

 Skagerak og tildels paa den sydHgste del af vestkysten op til 

 Bergen eller Sognefjordens munding (omtrent 61 ° n. br.). 

 Kun nogle faa arter er fundne ved kysten omkring Trond- 

 hjemsfjorden. Da denne flora har sit tyngdepunkt paa syd- 

 kysten, kan den betegnes som den méridionale eller sydkystens 

 flora. En del af de herhen hørende arter er aabenbart af en 

 mere kontinental natur, idet de kun forekommer omkring 

 Kristianiafjorden, men ikke paa kysten af Kristiansands eller 

 Bergens stifter. Andre derimod synes at være mere maritime, 

 idet de netop skyr de inderste strøg af Kristianiafjorden. 

 Deres udbredelseskreds strækker sig fra Smaalenenes sydligste 

 kyst ■ tvers over Kristianiaf jordens munding og fortsætter der- 

 fra syd- og vestover til op i Bergens stift, hvor de under- 

 tiden kan forekomme lige saa hyppigt som paa landets syd- 

 spidse. Den største del af de til denne gruppe henførte arter 

 hører hjemme i Mellemeuropas lavlandsegne eller lavere 

 bjerge, og en ikke ringe del gjenfindes søndenfor alperne. 

 De fleste maa betegnes som rariteter inden vor flora. 



