Levermosernes udbredelse i Norge. 55 



En nøiagfcig fremstilling af levermosernes vertikale udbre- 

 delse i Norge kan imidlertid for tiden ikke gives, da deres 

 forhold i den retning er særdeles lidet undersøgt. I regelen 

 findes paa de i herbarierne opbevarede moskonvolutter slet 

 ingen høideangivelser, eller i de tilfælde, hvor saadanne nnd- 

 tagelsesvis forekommer, er de fastsatte efter et skj øn; de beror 

 ikke paa barometermaalinger og er saaledes temmeUg upaa- 

 lidelige. Heller ikke i literaturen forefindes synderlig oplys- 

 ninger om de høider, hvortil de enkelte artsr stiger i Skandi- 

 navien, idet angivelserne er for lidet, specielle. Jeg er derfor 

 fordetmeste kun henvist til de iagttagelser, som jeg selv har 

 3sxinnet gjøre under botaniske reiser i den sydlige del af Norge, 

 samt til de slutninger om høideforholdene, som kan udledes 

 af voksestedsangivelserne. I de sidste aar har dog enkelte af 

 vore bryologer begyndt at medføre aneroid paa sine botaniske 

 udflugter, og derved er allerede en del vigtige oplysninger om 

 levermosernes vertikale udbredelse erhvervede. Særlig er jeg 

 d'hrr. læge I. Hagen og amanuensis R. Fridtz tak skyldig for 

 værdifulde meddelelser i den retning. I den specielle del af 

 nærværende afhandling er høidegrænserne for de enkelte arter 

 angivne, forsaavidt de er kjendte, og jeg skal derfor her ind- 

 skrænke mig til en kort oversigt over deres vertikaludbredelse. 

 Da denne er mindst kjendt for landets nordlige egne, vil den 

 følgende fremstilling væsenthg komme til at omhandle høide- 

 forholdene i den sydlige del af Norge. 



For at faa et mere anskuehgt overblik over arternes for- 

 deling i vertikal retning vil det være hensigtsmæssigst at ind- 

 dele| landet i flere høideregioner. Hvormange saadanne man 

 bør opstille, vil dels bero paa den nøiagtighed, hvormed 

 arternes udbredelse er kjendt. En høideforskjel af 50, ja under 

 omstændigheder endog af 100 meter vil ofte kun frembringe 

 liden forskjel i vegetationens karakter; hgesom den horizon- 

 tale udbredelse af et stort antal hepaticæ er meget vidtstrakt, 

 saaledes er ogsaa den vertikale i de fleste tilfælde betydelig. 

 Rent lokale forholde som underlagets beskafïenhed, nedbør- 

 mængden o. s. v., kan bevirke, at en art paa enkelte steder 

 langt overskrider sin ellers sædvanlige høidegrænse. Tilstræk- 

 kelig nøiagtigt for vort nuværende kjendskab til levermosernes 

 vertikale udbredelse vil det derfor være at skjelne mellem 4 

 forskjellige høideregioner i den sydlige og centrale del af 



