60 B. Kaalaas. 



Alperegionen eier som nævnt 92 arter, hvoraf følgende 

 iidelukkende synes at tilhøre den: Asterella Lindenbergii, Sca- 

 pania Kaurini, J. decolorans, Kardia Breidleri, MarsupeUa 

 densifolia (?), M. æmula, M. negleda (?), M. condensata, Cesia 

 revoluia (?), C. andreceoides (?), C. adusta (?), C. crassi folia, C. 

 varians og C. cochlearis. De øvrige i den træløse alperegion 

 forekommende levermoser stiger enten op i den helt fra lav- 

 landsregionen eller de er fælles for den øvre skovregion og 

 fjeldregionen. 



Levermosernes fordeling efter voksestedets beskaflfenhed. 



Hvilke plantearter floraen i en egn skal opvise, afhænger 

 ikke alene af egnens geografiske' beliggenhed og høide over 

 havet, men i væsenthg grad ogsaa af dens geologiske beskaf- 

 fenhed. De fleste planter kræver, dog med større eller mindre 

 strenghed, en bestemt fysisk, ofte ogsaa en vis kemisk be- 

 skaflenhed af det substrat, hvorpaa de skal kunne trives. 

 Mangler det fornødne underlag for en art i et strøg, savnes 

 ogsaa denne her, selv om de khmatiske betingelser forresten 

 er gunstige for den. Saaledes er det ogsaa med levermoserne, 

 og spørgsmaalet om deres udbredelse inden vort lands flora 

 hænger derfor sammen med spørgsmaalet om deres afhæn- 

 gighed af voksestedets natur. En kort redegjørelse herfor 

 turde derfor være paa sin plads ^). 



De fordringer, levermoserne stiller til underlagets beskaf- 

 fenhed, er meget forskjellige, og man finder derfor disse 

 planter næsten overalt. Tillige synes de fleste at være mere 

 afhængige af substratets fysiske beskaffenhed end af dets 

 kemiske sammensætning. Næsten alle fordrer dog fugtighed, 

 kjølighed og skygge i større eller mindre grad, hvorfor en 

 egns eller et lands levermosflora vil være desto rigere baade 

 i arter og individer, jo rigere det er paa fugtige og skygge- 



^) I det følgende er kun taget hensyn til levermosernes forekomst- 

 maader i vort land. 



