30 B. Kaalaas. 



medens denne nu angives at være i søndre eller nordre Ber- 

 genhus amter, altsaa paa betydelig lavere bredder. Kun nogle 

 faa yderst spredte fund kj endes fra Søvde og Greiranger paa 

 Søndmøre; et mindre antal arter kj endes fra Molde, Veblungs- 

 næs, Setnæsfjeld og Østerdal i Romsdalen. Fra Nordmøre er 

 kun samlet nogle almindelige arter ved Kvæmæs paa Averø. 



I søndre Trondhjem kjendes mosfloraen temmelig fuld- 

 stændig for Opdal, Dovres nabotrakt, og for Trondkjems om- 

 egn. Et mindre antal arter er desuden samlet ved Røraas, 

 paa Vasfjeld i Melhus og Graakallen i Bynæsset, ved Bogen i 

 Gruldalen, Heimdal i Klæbu, enkelte steder i Støren, i Mostad- 

 marken og ved Hommelvik i Strinden samt ved Valdersund i 

 Fosen. Det vil beraf sees, at en særdeles stor del af amtet, 

 fornemmebg fjeldtrakterne mod den svenske grænse, endnu er 

 ganske uudforskede. 



Nordre Trondhjems amt er ved siden af Nedenæs det i 

 bryologisk henseende miudst kjendte strøg i hele Norge. Her- 

 fra kjendes kun nogle faa fund fra Størdalsfj eldene og fra 

 Levanger omegn, forresten omtrent intet. 



Nordlands amt er klassisk jordbund for bryologiske forsk- 

 ninger i Norge; thi her anstillede Wahlenberg og senere Som- 

 merfelt de første nøiagtige tmdersøgelser over Norges moser. 

 Den storartede natur og den interessante flora i disse egne 

 har ogsaa senere lokket mange botanikere hidop, hvorfor 

 amtet i det hele hører til de bedst undersøgte i landet. Sær- 

 deles nøie kjendes levermoseme i Salten og tildels i Rånen, 

 mindre fuldstændig i Yefsen, Hatfjelddalen, Susendalen og 

 Ofoten. Fra Alstenø, Torget, Beieren, Dale i Folden og 

 Lødingen paa Hindøen foreligger derimod kun iagttagelser af 

 et mindre antal arter. En nøiagtigere undersøgelse af amtets 

 sydligste egne (søndenfor Rånen) og Lofoten vilde dog endnu 

 uden tvil skaffe vigtige bidrag til Norges hepaticologi. 



Af Tromsø amt er især omegnen af Tromsø by nøiere 

 undersøgt og her fornemmehg Fløifj eldet og tildels Tromsdals- 

 tind. Mindre fuldstændige undersøgelser over mosfloraen er 

 anstillede i G-ratangen, Maalselvdalen, Lyngen, Kvænangen og 

 paa Renø. 



Finnnarkens amt har som den nordhgste del af Europas 

 fastland mer end almindehg interesse i plantegeografisk hen- 

 seende, men dets undersøgelse i bryologisk retning staar ikke 



