28 B. Kaalaas. 



Etne, Sunde og Rosendal i Kvinlierred, Varaldsø i Strande- 

 barm, Eide i Graven, Odde i Ullensvang, Røldal, Voss (meget 

 ufuldstændig), Bergens omegn (ligeledes høist utilstrækkelig), 

 Haus, Hammer, Radø og Seim i Nordhordland. Enkelte arter 

 kj endes ogsaa fra endel mere spredte steder. 



Meget mindre undersøgt er det vidtstrakte Nordre Ber- 

 gen hus. Især er Sognefjordens levermoser høist ufuldstændigt 

 udforskede, skjønt der netop lier var det bedste sted til at 

 studere den atlantiske floras indtrængen i landets indre ogsaa 

 med hensyn til denne plantegruppe. Det samme gjælder ogsaa 

 omtrent i lige høi grad for amtets to andre store fjorde, Sønd- 

 fjord og Nordfjord. Fra Sogn og Lærdal kjendes, naar Mari- 

 stuens omgivelser, der er bedre undersøgte, undtages, kun et 

 ringe antal arter fra Læ.rdalsøren, Balholmen i Balestrand» 

 Vik, Maaren i Ladvik og Sognefæste i Evindvik. Fra Sønd- 

 fjord har vi nøiagtige iagttagelser kun fra Alden i Askevold» 

 og desuden mer sporadiske fra Atleø i samme prestegjeld 

 samt fra nogle steder i Førde. Af Nordfjord er de yderste 

 strøg af Daviken, især trakten omkring Rugsund, temmelig 

 nøie udforsket, men fra det indre Nordfjord findes der kun 

 iagttagelser fra Skjærdalen og Eikenæshesten i Grloppen. 



Hedemarkens amt, det største af alle amter i det sydHge 

 Norge, bestaar for største delen af forholdsvis flade egne og 

 lavere aaser, bedækkede af vidtstrakte naaleskove. Det har 

 derfor vistnok en temmelig ensformig mosflora og har heller 

 ikke, som rimelig kan være, kunnet udøve synderlig tiltræk- 

 ning paa bryologerne. Dets flora hører derfor til de slettest 

 undersøgte i landet. Kun i den nordligste del, som dannes af 

 høiere fjelde, er forholdet noget bedre. Fra amtets sydhgere 

 egne findes kun spredte iagttagelser over levermoserne fra 

 Romedal paa Hedemarken, Vinger og Berg i Odalen, samt fra 

 nogle steder i søndre Østerdalen f. ex.: Diesæt i Aamot og 

 fra den sydlige del af Atnedalen. I Lilleel ved alen er især 

 Tronfjeld meget nøie undersøgt og Foldalen har været besøgt 

 af mange bryologer for kortere tid. 



Ulige bedre kjendt er det næsten ligesaa vidtstrakte 

 Kristians amt, som med sine lange, vakre dalfører og høie, 

 sneklædte fjelde i den vesthge del har havt en ganske anden 

 tillokkelse for mosfloraens dyrkere. AUigevel er arealet her 

 saa stort og floraens karakter saa vekslende, at de mange 



