20 . B. Kaalaas. 



en fuldstændig fortegnelse over alle i Norge forekommende 

 hepaticæ, gives der kun faa, og hidtil ialfald ingen fra norsk 

 haand, da Grunnerus' »Flora norvegica«^ der fremkom i liepa- 

 ticologiens spædeste barndom, ikke kan gjøre noget krav paa 

 at kaldes fuldstændig. Af norske lever mosfloraer gives der 

 mig bekjendt kun 3, nemlig Hartmans »EåndhoJc i Skan- 

 dinaviens ßora« ed. 1 — 10, Homemanns »Dansk økonomisk 

 plantelære« ^ bd. 3 og Lindbergs »Musci scandinavici« . Home- 

 mans værk er fra 1888 og opfører de norske bepaticæ med 

 50 arter, hvilket ikke er det balve antal af de indtil den 

 tid i landet samlede levermoser. Den sidste udgave af Hart- 

 mans »Skandinaviens flora« (ed. 10), som ogsaa behandler 

 moserne, er fra 1871 og altsaa nu temmeHg forældet. Den 

 angiver for Norge 105 arter. Imidlertid er den heller ikke 

 for sin tid synderHg fuldstændig for Norges vedkommende, da 

 den for det meste blot støtter sig til svenske botanikeres her- 

 barier foruden til de sparsomme opgaver i den botaniske lite- 

 ratur. Den indflydelse, som dette værk har øvet paa mosernes 

 studium i Norden, har dog været særdeles betydelig, da det 

 hidtil omtrent er det eneste, som indeholder beskrivelse over 

 arterne. Lindbergs »Musci scandinavici« (Upsala 1879) inde- 

 holder kun opregning af de skandinaviske arter levermoser, 

 hvoraf for Norge anføres 130, men angiver derimod ikke ar- 

 ternes udbredelsesomraade og anfører kun i nogle faa tilfælde 

 specielle voksesteder. De slutninger om de enkelte arters 

 hyppighed, som kan trækkes af de vedf øiede bytteværdier, er 

 for vort lands vedkommende i mange tilfælde ogsaa tennneHg 

 misvisende, hvilket er meget let undskyldehgt, da Lindberg 

 paa den tid kjendte Norges mosflora mindre nøiagtigt end de 

 andre skandinaviske landes. — Heller ikke åndes synderHg 

 mange arbeider over levermosfioraen i de enkelte strøg af 

 landet, især naar man tager dettes betydelige udstrækning i 

 betragtning. Af saadanne specialfortegnelser over norske he- 

 paticæ turde følgende være de vigtigste: 



Gr. Wahlenberg: Flora lapponica, Berhn 1812, for Nord- 

 land og Finmarken. 



S. Chr. Sommerfelt: Supplementum floræ lapponicæ, Kri- 

 stiania 1826, for Saltdalen i Nordland. 



C. & R. Hartman: Botanisk reise til Dovre i 1854 i Bot. 

 not. for 1855, fornemmelig for Dovre. 



