Levermosernes ndbredelse i Norge. 15 



stændigt. Det kmide derfor synes rimeligt, at de senere 

 forskninger kun vilde bringe lidet nyt for dagen, en formod- 

 ning som flere af vore botanikere har udtalt. Men saa er dog 

 ingenlunde blevet tilfældet. I de sidste 30 aar bar mosfloraens 

 undersøgelse i vort land kunnet bøste nytte af en mængde 

 ivrige og flittige forskeres bestræbelser. Derved e: ikke alene 

 de enkelte arters udbredelse blevet nøiagtigere kjendt og 

 voksestedernes antal mangedoblet, men ogsaa en mængde nye, 

 tildels meget sjeldne arter opdagede, ialt omkring 60. Store 

 strækninger, hvorfra før ingen iagttagelser var bekj endte, er 

 blevne gjemiemforskede, og et værdifuldt materiale til videre 

 bearbeidelse indvundet. Denne livhge deltagelse i den botaniske 

 forskning skyldes naturligvis først og fremst de store frem- 

 skridt, som videnskaben i vor tid har gjort i enhver retning 

 ogsaa i vort land, og den mer almindelige interesse som 

 videnskabelig forskning i nutiden kan giæde sig ved i sammen- 

 hgning med tidligere tider. Men en ikke ringe andel i den 

 interesse, som i de senere aar er bleven vakt for bryologien 

 og særhg for Jiepaticologien i Norge, turde tilskrives den md- 

 flydelse, som den største af Nordens bryologer til alle tider, prof. 

 Sextus Otto Lindberg i Helsingfors (død 1889) har udøvet, 

 dels ved sine arbeider paa dette felt, dels ogsaa ved sin per- 

 sonhge paavirkning. Denne desværre altfor tidhg bortgangne 

 forskers betydnhig for hepaticologien i almindelighed og for 

 Skandinaviens i særdeleshed kan vanskehg overvurderes. Med 

 en sjelden flid og iver og med et beundrings værdigt skarpbhk 

 optraadte han som reformator af hepaticologien, saavel ved 

 opstilling af et naturhgere system og en fornuftigere slægts- 

 inddeling som ved en kritisk granskning og sikrere begræns- 

 ning af de før kjeudte arter samt opstilling af mange nye. 

 En hel række saadanne skyldes hans forskerblik, skjønt det 

 paa den anden side vistnok ikke kan negtes, at hans iver i 

 den retning undertiden førte ham vel vidt. Det skyldes 

 væsentlig ham, at Skandinaviens levermosflora er bedre kjendt 

 end de fleste andre landes, maaske alene med undtagelse af 

 Storbritanniens. Ogsaa som samler af nye arter har Lindberg 

 indlagt sig fortjeneste af Norges flora. I 1882 foretog han en 

 botanisk reise her i landet og besøgte dermider Kristiania 

 omegn, Lilleelvedalen og Dovre. Ogsaa i 1887 besøgte han 

 de sidstnævnte trakter, hvor han, uagtet disse egne allerede 



