8 B. Kaalaas. 



og fortræffelig udførte tegninger ved siden af en kritisk 

 behandling af synonymerne. Man kan vistnok ikke lettelig 

 overvurdere dette gedigne værks betydning for den bepaticolo- 

 giske forskning i sin almindeliglied og for Norden i særdeleshed; 

 den følgende tids botanikere sees at have benyttet det flittigt 

 ved sine bestemmelser af levermoser. 



Oprettelsen af et eget norsk universitet, der fandt sted 

 paa dette tidspunkt, maatte naturligvis bidrage kraftigt til 

 udvikHngen af den botaniske videnskab i landet og derved til 

 en nøiagtigere undersøgelse af Norges flora. Der indtraadte 

 derfor ogsaa nu en ny frugtbar periode i Norges bryologiske 

 gjennemforskning. Den første, som i væsentlig 'gTad bidrog 

 til at udvide kundskaben om landets levermoser, var den be- 

 kjendte botaniker, pastor Severin Christian Sommerfelt 

 (født 1794, død 1838). Allerede under sine studeringer ved 

 Kjøbenhavns universitet lagde han sig efter zoologi og botanik 

 i haab om at opnaa en lærerpost i disse fag ved det even- 

 tuelle norske universitet og gjorde derfor som student flere- 

 botaniske reiser. Saaledes samlede han blandt andet ogsaa 

 moser paa Toten i 1808 og ved Kristiania og i Stordalen i 

 1815 og 1816. Hans haab blev imidlertid skuffet, hvorfor han 

 senere studerede theologi og blev derefter ansat som sogne- 

 prest til Saltdalen i Nordland i 1818. Som geistlig glemta 

 han dog ikke sin kjærlighed til naturvidenskabeme, men 

 gjennemsøgte tvertimod meget nøiagtigt i botanisk henseende 

 de egne, hvor han kom til at opholde sig som prest, saaledes 

 Salten i aarene 1818 — 1824, Kristiania omegn i 1824 — 1827, 

 mens han var residerende kapellan til Asker, og Ringebo i 

 Gudbrandsdalen fra 1827 — 1838. Desuden foretog han i 1827 

 med stipendium af universitetet en botanisk reise gjennem. 

 Valders og over Filefjeld til det vestlige Norge, hvor han be- 

 søgte Lærdal, Yik i Sogn, Voss, Bergen, Os og Fuse i Midt- 

 hordland samt en del af Hardanger. Denne reise var dog i 

 forhold til den anvendte tid altfor vidtstrakt, til at udbyttet 

 kunde bhve synderlig rigt. Sine undersøgelser over Saltdalens 

 flora har Sommerfelt pubhceret i Supplementum floræ lapponicce 

 (Kristiania 182(6) og resultaterne af sin botaniske reise i 1827 

 i Magaz. f. Naturvid. 8de og 9de bd. 1828 og 1829. I Siipple- 

 mentum .«pfører han 15 arter hepaticæ fra Salten foruden de 

 af Wahlenberg i Fl. lapp. nævnte, hvoraf 2 skulde være nye 



