2 B. Kaalaas. 



Den tredje periode omfatter tidsrummet efter 1863. Den 

 iidmærker sig ved en livligere og mere almindeKg deltagelse 

 i gjennemforskningen af landets mosflora. Derved er ikke 

 alene denne bleven forøget med et betydeligt antal sjeldne 

 arter, men især er kundskaben om de enkelte arters udbre- 

 delse inden floraomraadet bleven udvidet i betydelig grad. 



Naar der i det følgende gives en fremstilling af de norske 

 levermosers opdagelseshistorie og en opregning af de mænd, 

 der har gjort sig fortjent af landets undersøgelse i hepatico- 

 logisk henseende, maa herved straks bemerkes, at det i mange 

 tilfælde ikke lader sig afgjøre med sikkerhed, naarogafhvem 

 en art først er samlet i Norge. Især gjælder dette de almin- 

 deligst forekommende arter og de samlere, der tilhører den 

 første af de nævnte perioder. Det er sandsynligt, at kun en 

 del af deres fund er omtalt i den tids botaniske hteratur, og 

 deres samlinger findes tildels ikke længere eller er spredte paa 

 meget forskjellige steder. lalfald har de været utilgjængeHge 

 for forfatteren. Flere arter, hvis opdagelse i det følgende til- 

 skrives den sidste periodes bryologer, turde derfor i virkeHg- 

 heden være fundne her i landet allerede af de tidligere perio- 

 ders botanikere. 



De første fund af levermoser i Norge falder næsten kalv- 

 andet aarhundrede tilbage i tiden, Noget før midten af for- 

 rige aarhundrede var kjendskabet til demie klasse kryptogamer, 

 hvoraf tidligere kun et meget ringe antal var beskrevne, ind- 

 traadt i et nyt stadium, især ved Pi er o Antonio Micheli's og 

 Joh. Jak. Dill en' s arbeider paa dette felt. I aaret 1729 

 udkom saaledes Michelis banebrydende værk Nova plantarum 

 genera, et arbeide, som med hensyn paa levermosernes syste- 

 matik forblev uovertruffet gjennem hele det 18de aarhundrede, 

 og som tilHge indeholdt beskrivelse af mange nye arter. Af 

 Dillens skrifter over moserne har især hans Historia muscorum, 

 der udkom i 1741, størst betydning. Deri giver han en tem- 

 melig udførlig beskrivelse af omtrent 75 arter hepaticæ, fordelt 

 paa 5 slægter. Det var naturligt, at det lys, som ved disse 

 og andre arbeider paa bryologiens omraade spredtes over denne 

 klasse kryptogamer, maatte indbyde ogsaa de i Norden for 

 botaniken interesserede mænd til at skjænke levermoserne sin 

 opmærksomhed. De ældste iagttagelser af levermoser i Norge 

 daterer sig saaledes fra midten af det 18de aarhundrede. Æren 



