66 B. Kaalaäs. 



foretrækker dette substrat for andet og fordrer ialfald en 

 mere eller mindre kalkholdig j ordblind for at kunne trives. 

 De vigtigste af disse er: Grimaldia pilosa, Clevea hyalina, 

 Lejeunea calcarea, Pedinophyllum, Scapania æquiloha, Arnellia 

 fennica, Jungermania riparia, J. polita (?). J. hadensis (?), J. 

 Miilleri, J. Kaurini (?) og Fellia endiviæfolia (?). — Derimod 

 findes ikke faa af vore levermoser udelukkende paa kalkfri 

 bergart. De vigtigste turde være følgende : Frullania tama- 

 risci og Fr. fragilifolia (?), Bazsania triangularis (?), Chando- 

 nanthus, Blepharostoma (?), Scapania undulata, Diplophyllum 

 albicans, D. taxifolium^ Jungermania alpestris, J. orcadensis C?)^, 

 J. minuta, J. Donii, Nardia scalaris, N. compressa, Marsupella 

 emarginata, M. sphacelata, M. sparsifolia, M. Funckii, M. fili- 

 formis, M. nevicensis, Cesia revoluta, C. alpina, C. concinnata,. 

 C. obtusa og sandsynligvis endnu en del Marsupellæ og Cesiæ. 

 Kalkbergarter er i det hele taget en mindre gunstig jord- 

 bund for levermoser, hvorfor disse i egne, hvor de nævnte 

 bergarter er eneraadende, optræder i ringe antal og udgjør en 

 meget liden brøkdel af den samlede vegetation. Langt rigere 

 i denne henseende er de rene kiselbergarter, som f. es. gneis, 

 granit, kvartsit, kvartsskifer o. s. v., og disse sjmes netop at 

 huse de allersjeldneste arter. Mest gunstig for udviklingen af 

 en rig levermosilora synes dog de bergarter at være, som 

 væsentHg bestaar af siHkater, men som ved siden deraf inde- 

 holder en svag tilblanding af kalk. Saadanne bergarter er bos- 

 os de ghnsende lerskifere, der har en saa stor udbredelse r 

 det vestlige og centrale Norge, f. ex. i Ryfylke, Hardanger,. 

 Sønd- og Nordhordland, Filefjeld, Valders og Grudbrandsdalen,. 

 samt ogsaa skiferne paa Dovre og i det trondhjemske. Disse- 

 skifere er ialfald paa mange steder svagt kalkholdige og be- 

 sidder sikkert den rigeste levermosvegetation af alle vore- 

 bergarter. Mange arter synes fortrinsvis at forekomme paa 

 saadanne skif erbergar ter f. ex.: Chomocarpon quadratus, Aste- 

 rella pilosa, Riccia sorocarpa, Metzgeria pubescens, M. conjugata, 

 Scapania nemorosa, J. pumila, Peltolepis, Sauteria alpina og 

 flere. — Maaske tør dog skifernes rige flora ligesaa meget: 

 skyldes disse bergarters fysiske egenskaber som deres kemiska 

 indhold. 



