Levermosernes udbredelse i Norge. 87 



Voksesteder: 



Finmarken. Talvik: østre Timphaugen, cfr. (Jg.). 



Troinsø. Kvænangen: Ivarvikfjelcl (Jg.). 



Nordland. Salten: Fiskevaag, cfr. i selskab med Arenaria 

 serpyllifolia og Aster ella pilosa „in terra rupium et in collibus ad 

 pedes montium calidissimarum ex. gr. supra ædes pastorales copiose" 

 (Somf. jnni 1820, opdaget her som iiy for videnskaben), Saltdalen, 

 cfr. „in lateribus montium" (Somf. mai 1823), Solvaagtind, cfr. 

 (Ångstrøm 1837 if. Hartm. Skand. fl. ed. 10, p. 155), Hals og 

 Rundhougen ved Berghulnæs (H. Ai^n, if. Bot. not. 1876 p. 14); 

 Rånen: Selforsfjeld i Mo, cfr. (H. Arn.) og Dugurmaalsliougen 

 (H. Arn. if. opgave i brev til prof. Ax. Blytt); Vefsen: Sletfjeld 

 i Susendalen, cfr. (Frdtz,). 



Dovre. Drivstuen, Vaarstien og Kongsvold, cfr. (R. & C. 

 Hartm. juli 1854 if. S. O. Lindb. : Monogr. præcurs. Peltolepidis 

 €tc. p. 12) ^), Vaarstien, cfr. (Kr.), ved Driva syd for Kongsvold, 

 cfr. (Kr.). 



Kristian. Gudbrandsdalen: Sølasæteren i Lom, st. q^ (N. 

 Moe). 



B. Clelstocarpæ. 

 ß. Riccieæ. 



10. Riecia Mich., Raddi. 



Biccia Mich. Nov. pl. gen. p. 106 (1729); Raddi Op. scientif. di Bol. 

 '2, p. 352 (1818); Hartm. Skand. fl. ed. 10, 2, p. 155 (1871). 



a) Terrestres Sclium., Lindb. 

 12. R. sorocarpa Bisch. 



Biccia sorocarpa Bisch. de Hep. in Nov. Act. Ac. Nat Cur. XVII 2, 

 p. 1053 t. 71 f 11; Hartm. Skand. fl. ed. 10, 2, p. 155 (1871). 



Vokser oftest i smaa grupper, sjeldnere i større mængde, 

 paa bar humnsjord paa klippeafsatser, tørre bakker og berg- 

 skraaninger paa underlag saavel af kalk og lerskifere som 

 paa kiselrige bergarter: gneis og granit. Denne art er i 



^) Af R. & C. Hartman i Bot. not. 1855 anført som Saiiteria alpina 

 Nees. 



