94 B. Kaalaas. 



n. Jungermaniaceæ. 



A. Schizocarpæ. 



a) Anomogamæ. 



a. JxiÏ3xxloeie. 



11. Frullania Raddi. 



■Jungermania Rupp. Fl. jen. ed. 1, p. 346 (1718); L. Sp. pl. ed. 1, 2, p, 

 1133 (1753). 



Frullania Raddi in Mem. soc. Mod. 18, p. 20 (1818). 

 Juhula Dum." Comm. bot. p. 112 (1823). 



18. F. tamarisci (L.) Dum. 



Jungerm. tamarisci L. Sp. pl, ed. 1, 2, p. 1134 (1753). 



Jungerm. tamariscifolia L. F-l. suec. p. 402 (1745); Gun. Fl. norv. 2, p. 

 107 (1776). 



Jungerm. dilatata Wahlenb. Fl. lapp. p. 388 (1812); Sommerf. i Som- 

 merf. herb. 



Frullania tamarisci Dum. ; Hartm. Skand. fl. ed. 10, 2, p. 149 (1871). 



Forekommer paa skyggefulde, nøgne eller mosbevokste 

 klippevægge, berg og større stene, paa fjeldskraaninger og 

 paa gamle træstammer (lind, alm, ek, birk, kassel), oftest i 

 store matter, men ogsaa spredt blandt andre moser, altid paa 

 underlag af kiselbergarter. Arten er kos os almindelig 

 udbredt over keie den sydkge og mellemste del af landet og 

 gaar mod nord indtil Salten i Nordland (67° 150- Skjønt den 

 ogsaa i det østenfjeldske Norge maa siges at være kyppig^ 

 særlig i bjergfulde skovtrakter nærmest Skagerakskysten,^ 

 synes den dog fortrinsvis at ynde det fugtigere klima langs- 

 vestkysten, kvor den er særdeles almindelig og ofte af en for- 

 bausende frodigked, især paa de store stenblokke i skygge- 

 fulde urer; nordenfjelds bliver den atter noget mindre kyppig. 

 I indlandsegnene paa Østlandet er den maaske ogsaa temmelig 

 sjelden. Paa f j eldene i det sydlige Norge stiger den op til 

 kenimod birkegrænsen, om.trent 1000 meter over kavet, men 

 overskrider neppe denne. 



