Levermosernes udbredelse i Norge. 121 



15. Fleurozia Dum. 



Jungermania Weiss. Pl. crypt, fl. gott. p. 123 (1770); Sm. Engl. Bot. 

 35 (1813); Hook. Br. Jung. t. 68 (1816). 



Pleurozia Dum. Recueil, 1, p. 15 (1835). 

 Physiotium Nees. Hep. Eur. 3, p. 6 & 75 (1838). 



35. Pl. purpurea (Lightf.) Lindb. 



Jungermania purpurea Lightf. Fl. scot- (1777). 

 Jungermania cochleariformis Hook. Br. Jung. t. 68 (1816). 

 Physiotium cochleariforme Nees. Hep. Eur. 3, p. 79 (1838); Hartm. Sk. 

 fl. ed. 10, 2, p. 147 (1871). 



Pleurozia purpurea Lindb. Muse, scand. p. 3 (1879). 



Vokser paa torvagtig jord paa randen a£ klippeafsatser, 

 paa bratte fjeldskraaninger og fortrinsvis paa og mellem store 

 klippestykker i urer under bøiere fjelde, altid paa skyggefulde 

 og kjølige steder paa fjeldenes nordlige og vestlige side 

 (skyggesiden) paa underlag af kiselrige bergarter, (især paa 

 gneis, men ogsaa paa granit og krystallinske skifere). Hyp- 

 pigst træffes den i store, svulmende, brun- eller gulrøde tuer^ 

 men forekommer undertiden mere spredt blandt Ericaceer, 

 Hypna og Hylocomia og ledsages næsten altid af Racomitrium 

 lanuginosum, Scapania planifolia, Lepidoma Wulfsbergii^ Bazzania 

 trilobata, Bazø. triangularis og Jungermania orcadensis. Arten 

 tilhører udelukkende den atlantiske flora og synes i Norge at 

 være indskrænket til et forboldsvis lidet strøg af Vestlandets 

 sydlige del, idet den bidtil kun er funden fra Dirdal i Stav- 

 anger amt (58 ° 50') nordover indtil Stordøen i S. Bergenhus 

 (59 ° 500- Den trives kun i bjergfulde strøg, helst paa eller 

 under høiere fjelde i fjordegnene. Kun omkring de sydligste 

 arme af Stavangerfjorden eller i Høgsfjords, Strands og 

 Hjelmelands prestegjelde synes den at være noget alminde- 

 hgere; her forekommer den paa alle passende lokaliteter, ofte 

 i enorme mængder. Udenfor de nævnte prestegjelde er den 

 kun funden sparsomt paa et par steder. Det er dog sand- 

 syndsynligt, at den endnu vil bhve paavist paa flere steder i 

 S. Bergenhus og maaske ogsaa i N. Bergenhus, hvor de ydre 

 strøg af Sønd- og Nordfjord synes særlig skikkede for den. 

 Dens laveste iagttagne voksested ligger omtrent 50 meter over 

 havet og herfra stiger den op paa fjeldene til omtrent 600 

 meter, men er dog sjelden ovenfor 300 meter og saaledes 

 ingen alpinsk art. 



