122 B. Kaalaas. 



Udenfor Norge forekommer den i Irland og Skotland og 

 skal desuden være fmiden engang i Harzen i Tyskland. 

 I regelen findes den kun fuldkommen steril. 



Hidtil kj endes følgende voksesteder: 



Stavanger. Høgsfjord: Lyse (N. 0. Ahnfelt og A. E. Lind- 

 blom 1826 if. ex. i Hb, N. (Syn. Hep. p. 235) opdaget her for 

 første gang i Norge), ved Andersaaen i masser med Herherta 

 adunca og Scapania planifolia o^ & Ç (Ks. juli 1885 og juli 

 1886) samt i den ytre Lysebrække, sparsomt (Ks. juli 1885), Fossan, 

 mangesteds f. ex. i aasen bag Possanmorrænen (Ks. juli 1885, her 

 først gjenfunden siden 1826), under Udburfjeld i stor mængde 

 ogsaa med ç^ (Ks. juli 1885) samt paa vestsiden af Bergestakken, 

 næsten til toppen eller omtrent til 600 meter (Ks. juli 1885 og juli 

 1888); Frafjord i mængde (Br. juli 1889); Dirdal, sparsomt paa 

 dalens østlige side (Ks. august 1886); Hjelmeland: Aardal, i urerne 

 ved Svadberg i mængde og paa fjeldet ovenfor (Ks. august 1885) ; 

 Suldal: Aarhus (?) (Ahnf og Lindbl. 1826 if Nees., Gottsche & 

 Lindenb. Syn. Hep. p. 235) ^). 



S. BergenJius. Stordøen: Steingilsfjeld paa sydvestsiden af 

 Tyseskaret, sparsomt paa bratte klippevægge af grønlige, krystal- 

 linske skifere 450 meter o. h. (V" & Ç med unge colesulæ. (Ks.). 



Adiiot. Hæc species, adhuc dioica considerata, polyoica 

 videtur (i. e. aiitoica et dioica, flores masculi tamen solum noti). 

 Etenim inter specimina in loco Steingilsfjeld in insula Stordø 



^) Dette voksested er tvilsomt. I Syn. Hep. p. 235 hedder det om 

 Pkysiotium cochleariforme Nees.: „Habitat — — — — — ad Lyse in 

 Norvegia cum Bacomitrio lanuginosa, et Ahusiæ (Hartman in Hb. N." 

 (eesianum)). Da ingen uden Ahnfelt og Lindblom vides at have 

 samlet Pleurozia i Norge ler dens gienopdagelse i 1885, maa d(ns 

 fund ved „Ahus'"'' saavelsom ved Lyse tilskrives dem, altsaa være 

 gjort under deres reise i Ryfylke, Siredalen og Sætersdalen i 1826. 

 Noget sted af dette navn her kjender jeg imidlertid ikke. Derimod 

 besagte de Aarhus i Suldal beliggende ved Suldalvandets østlige 

 bred, og dette sted skrives i de nævnte botanikeres reiseberetning 

 i Wickstr. Arsberet. om bot. arb. ooh uppt. för 1826 for Ahus. 

 „Abus" i Syn. hep. p. d. anf. st. turde derfor sandsynligvis være en feil- 

 agtig skrivemaade for Ahus, som er = Aarhus. Pleurozias forekomst 

 her er i og for sig ikke usandsynlig, skjønt Suldal ikke netop hører 

 til de egne paa Vestlandet, hvor den atlantiske flora er mest ud- 

 præget. Mærkelig nok nævnes intet om dette voksested i Hartm. 

 Skand. fl. ed. 10; det opføres imidlertid her foråt rette botanikernes 

 opmærksomhed herpaa. 



