Levermosernes udbredelse i Norge. 133 



Voksesteder: 



Stavanger. Ryfylke: Dirdal, fleresteds (Ks.); Frafjord (Br.); 

 Fossan, i Udburfjeld, raangesteds (Ks.), Bergestakken, til en høide af 

 570 m. hyppig (Ks.); Lyse, almindelig (Ks.) ; Førre og Valde i 

 Hjelmeland, raangesteds (Ks.). 



S. JBergenlius. Stordø: Valvatne nær Lervik, sjelden (Ks.), 

 Tyseskaret, i mængde (Ks.), Fitje (Ks.); Tysnæs, fleresteds (Wf. 

 august 1874), Tysnæssaata, indtil 600 m. (Ks.); Hardanger: Melk- 

 liaugfjeld i Husnæs, ca. 600 m. (Ks.), Hattebergdalen ved Rosendal, 

 sjelden (Ks.), Daasefjeld i Ulvik (Wf.); Bergens omegn: Ulrikken,, 

 sjelden (Ks.); Jerfjeld i Hammer (Ks.). 



N. BergenJms. Sogn: Nærødalen, i urer (Br.); Søndfjord: 

 Askevold: Alden, i urer paa nordsiden, sparsomt (Ks.), Atleø nær 

 Sausund (Ks.), Nipa i Førde (Wf.); Nordfjord: Daviken, mange- 

 steds f. ex. : Kraakevaag paa Rugsundø, i masse (Wf. august 1876, 

 Ks.), Bakkefjeld ovenfor Rugsund kirke (Ks.), Eggen under Rau- 

 dalskammen, indtil ca. 600 m. (Ks.), Bortne og Marøen (Ks.). 



40. L. reptans (L.) Nees. 



Jungermania Tej)tans L. Sp. pl. 2, p. 1599 (1762). 



Lepidozia reptans Nees. Hep. Eur. 3, p. 31 (1838); Hartni. Skand. fl. 

 ed. 10, 2, p. 116 (1871). 



Vokser paa mere eller mindre fiigtig jord, helst i skove, 

 men ogsaa i myrer med torvagtig grund, desuden paa træ- 

 rødder, raadne stubber og stammer samt paa skyggefulde 

 klipper og stene af kiselbergarter. Arten kar en særdeles 

 stor udbredelse ikke blot i Europa, men ogsaa i Amerika og 

 Asien; i Norge forekommer den over hele landet mod nord 

 indtil Alten og Østfinmarken (707-2° n. br.). I den sydlige 

 del af landet hører den til de almindeligste levermoser, især i 

 det østenfjeldske, vestentjelds er den maaske ikke fuldt saa 

 hyppig; derimod synes den i Nordland og Finmarken at være 

 meget sjelden. Den gaar paa fjeldene temmelig høit over 

 havet, til omtrent 800 meter, f. ex. i Valders, men er dog i 

 fjeldtrakterne meget mindre hyppig end i lavlandet. Modsat 

 af hvad der plsier at være tilfældet med moser, der har en 

 stor udbredelse, synes den ikke at variere synderlig, ialfald 

 ikke inden vor floras omraade. 



Frugt forekommer mindre hyppig, helst naar arten vokser 

 paa fugtig torvjord. 



